УХВАЛА

02 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 340/243/20
адміністративне провадження № К/9901/37235/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Південно-Східного міжрегірнального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року в справі №340/243/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії ГТУЮ в Кіровоградській області №930/к від 26 грудня 2019 року про звільнення з посади начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області;
- поновити на посаді заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції або на аналогічній посаді з 28 грудня 2019 року;
- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано наказ ГТУЮ в Кіровоградській області "Про звільнення ОСОБА_1 " №930/к від 26 грудня 2019 року;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області з 26 грудня 2019 року.
- стягнуто з ГТУЮ в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 29 грудня 2019 року по 22 жовтня 2020 року в сумі 235720,57 грн;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2600 гривень за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ в Кіровоградській області;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі 23109,86 грн за час вимушеного прогулу за один місяць.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року змінено рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року в частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 235720, 57 грн на 258186, 15 грн;
- у решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику.
11 жовтня 2021 року Південно-Східним міжрегірнальним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) вдруге подано до Верховного Суду касаційну скаргу. 
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права через відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Задовольняючи адміністративний позов суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що на час попередження позивача про звільнення та видання наказу про звільнення Законом України «Про державну службу» не були передбачені особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини 2 цієї статті, статей 42, 42-1, частин 1 - 3 статті 49-2, статті 74, частини 3 статті 121 цього Кодексу.
Тільки 06 березня 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення проведення конкурсів на заняття посад державної служби та інших питань державної служби», яким частину 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» викладено в такій редакції: «Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті в разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Тобто, як встановлено судами попередніх інстанції з 06 березня 2021 в Законі України «Про державну службу» фактично відтворені положення пункту 1 частини 1 статті 40, частин 1 - 3 статті 49-2 КЗпП України, що підтверджує обґрунтованість їх застосування до спірних правовідносин, які мали місце до цієї дати.
Щодо встановлення факту реорганізації чи ліквідації Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області судами попередніх інстанцій зазначено, що Кабінет Міністрів України прийняв постанову №870 від 09 жовтня 2019 року про ліквідацію територіальних органів Міністерства юстиції. Однак, цією ж постановою утворені міжрегіональні органи Міністерства юстиції як правонаступники територіальних органів, що ліквідуються, а Наказом Міністерства юстиції України №3173/5 від 16 жовтня 2019 року «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України», передбачена передача майна і матеріальних цінностей до новоутворених міжрегіональних управлінь юстиції.
Оскільки майно, права, обов`язки, функції, повноваження перейшли від Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в розумінні частини 1 статті 104 ЦК України, має місце не ліквідація, а реорганізація державного органу.
Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що звільнення позивача відбулося без законної підстави та з порушенням передбаченого законом порядку, що свідчить про протиправність спірного наказу Голови ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області №930/к від 26 грудня 2019 року «Про звільнення». Відтак, суди вирішили, що спірний наказ слід скасувати та, у зв`язку із протиправним звільненням, поновити позивача на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу .
Для обрахунку середнього заробітку судами застосовано постановою КМ України від 18 січня 2017 року № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" зі змінами внесеними постановою КМ України від 15 січня 2020 року № 16, а також абзацу 3 пункту 2, пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині 1 статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Так, Верховним Судом висловлена правова позиція щодо можливості ліквідації юридичної особи публічного права з правонаступництвом та застосування пункту 5, абзацу 5 пункту 6 Порядку №1074 в поєднанні пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу застосування » та застосування пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року у разі ліквідації органу державної влади викладена у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 340/221/20.
Також правова позиція щодо правового регулювання спірних правовідносин неодноразово викладалась у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 440/395/20, від 17 червня 2020 року у справі № 240/455/20,  від 12 грудня 2018 року у справі № 826/25887/15, від 17 липня 2019 року у справі № 820/2932/16, від 26 травня 2021 року у справі № 140/90/20, від 11 червня 2020 року у справі № 826/19187/16, від 31 березня 2020 року у справі №826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року у справі № 821/595/16, від 26 травня 2021 року у справі № 140/90/20, від 17 червня 2021 року у справі № 240/455/20, від 06 липня 2021 року у справах № 640/3456/20 та № 640/1627/20, від 16 вересня 2021 року у справі № 440/413/20, від 22 травня 2019 року у справі №572/2429/15-ц, від 06 серпня 2019 року у справі № 0640/4691/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 826/15725/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 826/17601/14, від 12 серпня 2020 року у справі № 2-а-3279/10/1970, від 11 лютого 2021 року справі №814/197/15, від 21 квітня 2021 року у справі № 826/19766/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (П/9901/310/18).
Враховуючи, що на момент звернення із касаційною скаргою Верховним Судом викладено у своїх постановах висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини 1 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегірнального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року в справі №340/243/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                                             А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                                  Л.О. Єресько

                                                                                                           В.М. Соколов