ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року	Львів	Справа № 300/1132/21 пров. № А/857/16900/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Качмара В.Я., Большакової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року (головуючий суддя Григорук О.Б., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправним проведення Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області документальної позапланової невиїзної перевірки щодо позивача, результати якої оформлені актом перевірки №588/09-19-13-07/ НОМЕР_1 від 23.06.2017; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 17.07.2017 №№0023251307, 0023261307, 0023271307.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії щодо проведення Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), результати якої оформлені актом перевірки №588/09-19-13-07/ НОМЕР_1 від 23.06.2017. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 17.07.2017 №№0023251307, 0023261307, 0023271307.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просило його скасувати.
В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем на час перевірки декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік не подано, податок на доходи фізичних осіб, з отриманих за 2015 році не сплачено.
Також зазначає, що на підставі проведеного аналізу відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних у ГУ ДПС в Івано-Франківській області щодо інформації про отримані доходи встановлено, що у 2015 році громадянином ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) у сумі 75 840,29 грн від АТ «Райфайзенбанк Аваль».
З метою підтвердження, щодо інформації АТ «Райфайзенбанк Аваль» направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження щодо документів, які стали підставою для надання додаткового блага.
На вказаний запит від АТ «Райфайзенбанк Аваль» отримано інформацію, згідно якої АТ «Райфайзенбанк Аваль» підтверджує, що ОСОБА_1 нараховано доходи за ознакою « 126» у вигляді суми боргу, прощеного (анульованого) кредиту за його самостійним рішенням в сумі 735840,29 грн.
Таким чином, АТ «Райфайзенбанк Аваль» здійснено прощення боргу на загальну суму 735840,29 грн за самостійним рішенням, вручивши боржнику ОСОБА_1 відповідне повідомлення про таке прощення боргу та відображено дану операцію в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 2015 рік на загальну суму на 735840,29 грн.
Про анулювання суми боргу, та необхідність подання річної податкової декларації та сплати податків з таких доходів платника податків ОСОБА_2 АТ «Райфайзенбанк Аваль» було повідомлено у відповідності до п.п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу.
Проте, ОСОБА_1 декларацію не подав (за що також передбачено штрафна санкція), податки не сплатив.
01 червня 2017 року ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено за адресою АДРЕСА_2 : повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.06.2017 №866, згідно з яким керівником контролюючого органу прийнято рішення про проведення перевірки з 12.06.2017.
Таким чином, направлення наказу та повідомлення у порядку, визначеному статтею 42 ПКУ надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Акт перевірки зареєстровано 23.06.2017 та направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем реєстрації 24.06.2017.
Копію запрошення, повідомлення та наказу про проведення перевірки з 12.06.17 ОСОБА_1 направлено 01.06.2017, тобто завчасно, за 10 днів.
Примірник акту перевірки направлено 24.06.2017, податкові повідомлення-рішення сформовано 17.07.2017, тобто акт перевірки також направлено завчасно.
Податкові повідомлення-рішення та розрахунок штрафних санкцій направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 17.07.2017, яке повернуто поштовою службою з відміткою про причини невручення - за закінченням терміну зберігання - 27.07.2017.
Враховуючи наведене, вважає, що контролюючим органом, в межах наданих повноважень, за наявності підстав для проведення перевірки, та у порядку, визначеному Податковим кодексом України, проведено позапланову документальну перевірку та прийнято оскаржувані у зустрічному позові податкові повідомлення-рішення, направлено податкову вимогу та, в межах строків, передбачених статтею 102 ПКУ, подано позов про стягнення суми податкового боргу.
Підсумовуючи вищезазначене звертає увагу суду на наступне:
1. Сума податкових зобов`язань виникла в результаті анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо;
2. ОСОБА_1 , підписуючи Договір з Кредитором був обізнаний про наслідки такого правочину, обов`язок подати річну декларацію та сплатити податки;
3. Контролюючим органом не проводилась перевірка господарської діяльності ОСОБА_1 , а зафіксовано невиконання передбаченого Податковим кодексом України обов`язку подати декларацію та сплатити суми податку, що виникають при отриманні додаткового блага - анулювання (прощення) основної суми боргу.
Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду без змін.
В поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №866 від 01 червня 2017 року вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань своєчасності повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01 січня 2015 по 31 грудня 2015 (а.с. 87).
Згідно листа №2526/10/09-19-13-04-13 від 01.06.2017 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області направлено на адресу позивача повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки, копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (а.с. 83-85, 87).
Вказана кореспонденція направлялась позивачу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення (а.с. 86).
12 червня 2017 року податковим органом розпочато документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 , яка завершена 19 червня 2017 року.
За результатами перевірки податковим органом складено акт №588/09-19-13-07/ НОМЕР_1 від 23.06.2017 (а.с. 88-92), яким встановлено порушення позивачем:
- п.174.1, пп.174.2.2 п. 174.2, п. 174.3 ст. 174, п. 179.7 та п. 167.2 ст. 167 Податкового кодексу в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 132451,25 грн;
- пп. 49.18.4, п. 49.18 ст. 49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік;  
- п. 1.2, п.п 1.6, п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору в розмірі 11037,60 грн.
17.07.2017 ГУ ДФС України в Івано-Франківській області прийнято:
- податкове повідомлення-рішення №0023271307, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 13797,00 грн, з них: за основним платежем – 11037,06 грн та за штрафними санкціями – 2759,40 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0023251307, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в сумі 165564,05 грн, з них: за основним платежем – 132451,25 грн та за штрафними санкціями – 33112,80 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0023261307, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в сумі 170,00 грн, з них: за штрафними санкціями – 170,00 грн.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Вимогами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Разом з тим, як вірно зазначено судом, особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України, приписи якої не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.
За змістом статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Зміст приписів пункту 79.3 статті 79 ПК України, за яким присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, також дає підстави для висновку про необхідність повідомлення контролюючим органом платника податків про проведення невиїзної перевірки до її початку, в тому числі для вирішення останнім питання щодо прийняття участі у такій перевірки. Наведене відповідає меті перевірки, змісту прав платника податків, досягненню перевіркою її мети, виконанню платником податків обов`язку надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Таким чином, як вірно зазначено судом, з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місцем проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Платник податків повинен бути обізнаний, що стосовно нього за наявності відповідних обставин у певний час та у певному місці здійснюватиметься невиїзна перевірка.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що податковим органом порушено порядок проведення перевірки встановлений підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України.
Разом з тим, як встановлено судом, в розділі І акту перевірки особою, яка здійснювала перевірку, зазначено, що про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням від 01.06.2017 № 2526/10/09-19-13-04-13 та наказом ДПІ у м. Івано-Франківську від 01.06.2017 №866, які направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому, вказаний розділ не містить відомостей щодо своєчасного ознайомлення позивача з таким наказом та повідомленням, його обізнаності про дату її початку у встановлений законом спосіб, а також результат доставки поштової кореспонденції.
На підтвердження дотримання вимог встановлених пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, а саме надіслання письмового повідомлення від 01.06.2017 № 2526/10/09-19-13-04-13 та наказу ДПІ у м. Івано-Франківську від 01.06.2017 №866, відповідачем подано копію повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою уповноваженого працівника про причини невручення та повернення поштової кореспонденції: «за закінченням терміну зберігання». Проте поштове відправлення повернулося на адресу відповідача 11.07.2017, коли термін проведення перевірки вже закінчився (а.с. 86).
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, на момент початку проведення позапланової невиїзної перевірки у контролюючого органу були відсутні відомості щодо своєчасного ознайомлення позивача з таким наказом та повідомленням, його обізнаності про дату її початку у встановлений законом спосіб, що вказує на відсутність у відповідача права на проведення такої перевірки, та, як наслідок, на прийняття податкових повідомлень-рішень за її результатом.
Відтак, порушення податковим органом визначеного законом порядку повідомлення платника податків про проведення відносно нього перевірки, а саме отримання належних доказів щодо ознайомлення позивача з наказом про невиїзну перевірку до її початку, відомостями про дату її початку та місце проведення позбавляє контролюючий орган права на проведення такого виду перевірки, та, як наслідок, на прийняття за її результатами податкових повідомлень-рішень.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду у справі №818/1462/16 від 09.02.2021.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року по справі № 300/1132/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	О. О. Большакова