ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/58/21		
Провадження № 22-ц/821/1757/21		
категорія: 304090000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,
секретаря : Захарченко А. Д.,
учасники справи:        
позивач: акціонерне товариство «Кредобанк»,
відповідач:  ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,у складі: головуючого судді Скляренко В. М., повний текст рішення складено 06 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року АТ «Кредобанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги Банк обґрунтував тим, що 16.10.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 4084.23.00.3057, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 304378,73 грн на строк до 15.10.2023.
Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, кредит видавався на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання.
Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначених 3 розділом Кредитного договору.
Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору, на момент укладання Кредитного договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка в розмірі 13,49 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки.
Згідно з п. 3.15. Кредитного договору, позичальник виконає свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати комісій, процентів, неустойки шляхом перерахування у безготівковій формі та/або вносить готівкою в Банк на рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором (п. 2.1., 4.8. та /або додатками до нього).
Пунктом 4.7. Кредитного договору передбачено, що Банк у випадках передбачених п. 2.10 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Відповідно до п. 4.8. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, передбаченої п. 4.7. цього Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п.4.7. Кредитного договору).
Також вказує, що згідно з п. 6.1. Кредитного договору, виконання за Кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому Кредитному договорі та/або договорі забезпечення, зокрема, застави транспортного засобу марки NISSAN, модель LEAF, дата випуску 2013, № кузова НОМЕР_2 .
Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з Кредитного договору № 4084.23.00.3057 від 16.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 16.10.2019 укладено Договір застави.
Предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки NISSAN, модель LEAF, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - білий, Державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_4 .
Заставна вартість предмета застави визначається сторонами в сумі 382700 грн.
На виконання умов вказаного вище договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала і, відповідно до розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019, станом на 02.10.2020 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 336668,09 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 335746,75 грн та заборгованості за пенею – 921,34 грн. 
Банк просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019 в розмірі 336668,09 грн, судовий збір в розмірі 5050,02 грн, а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 33666,80 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019 в розмірі 336668,09 грн та судовий збір в розмірі 5050,02 грн, а всього – 341718,11 грн. 
В решті позову – відмовлено.
Вказане заочне рішення суду мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_1 , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову. 
По суті вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 , кредитні кошти отримала та користується ними, однак свої зобов`язання за Кредитним договором № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019 належним чином не виконує, так як не здійснює платежів, достатніх для погашення її договірних зобов`язань, в зв`язку з чим остання має заборгованість в загальній сумі 336668,09 грн, тому суд дійшов висновку про задоволення позову АТ «Кредобанк» в цій частині та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вказаної суми боргу та судового збору.
Разом з тим, суд зазначив, що в даному випадку позивачем не доведено належними та переконливими доказами, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 33666,80 грн, так як в матеріалах справи міститься лише договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, укладений між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО», в особі директора Король-Єгорової Є. В., однак відсутні докази, підтверджуючі фактичну оплату та детальний опис наданих послуг вказаним адвокатським об`єднанням, тому підстави для відшкодування таких коштів позивачу відсутні, а відтак, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 25 серпня 2021 року, ОСОБА_1 зазначено, що заочне рішення оскаржується повністю з підстав порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Зазначає, що судом першої інстанції після відкриття провадження у даній справі і до ухвалення оскаржуваного заочного рішення їй, як відповідачу, було направлено лише одну судову повістку, вчасне отримання якої унеможливилось неправомірними діями працівників поштового зв`язку, тобто з незалежних від неї обставин, з огляду на що вона, як учасник справи не була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. 
Просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно Кредитного договору № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019, укладеного між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит в розмірі 304378,73 грн з терміном кредитування до 15.10.2023, для здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки NISSAN, модель LEAF, рік випуску 2013, номер кузова НОМЕР_2 , укладеного між позичальником (відповідачем ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 11678,73 грн (п. п. 2.1., 2.2. Кредитного договору) (а.с. 9-11).
Згідно п. 2.7 Кредитного договору, підписання цього Кредитного договору позичальник доручає Банкові здійснити видачу кредиту шляхом зарахування кредитних коштів на відкритий у Банку транзитний рахунок № НОМЕР_1 з наступним переказом суми кредиту з цього рахунку за такими реквізитами: 292700 грн на поточний рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_5 в банку АТ «Кредобанк», а 11678,73 грн за страхування життя позичальника на поточний рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхування життя № НОМЕР_6 в анку АТ «КредоБанк» (а.с. 9).
Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначених 3 розділом Кредитного договору (а.с. 9).
Згідно з п. 3.3. Кредитного договору, на момент укладання Кредитного договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка в розмірі 13,49 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки (а.с. 9).
Відповідно до п. 3.15. Кредитного договору, позичальник виконає свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати комісій, процентів, неустойки шляхом перерахування у безготівковій формі та/або вносить готівкою в Банк на рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 9 зворот).
Згідно з п. 4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором (п. 2.1., 4.8. та /або додатками до нього) (а.с. 9 зворот).
Пунктом 4.7. Кредитного договору визначено, що Банк у випадках передбачених п. 2.10 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника (а.с. 10).
Відповідно до п. 4.8. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, передбаченого п. 4.7. цього Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 4.7. Кредитного договору) (а.с. 10).
Згідно з пунктом 5.1. Кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з цим Кредитним договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (а.с. 10).
Додатком №1 до Кредитного договору є графік погашення заборгованості, який визначає порядок та періоди сплати чергових платежів позичальником. Зокрема, за період дії договором передбачено 49 платежів з 16.10.2019 по 15.10.2023 у розмірі 8271 грн (погашення суми кредиту та проценти за користування кредитом) (а.с. 12). 
Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з Кредитного договору № 4084.23.00.3057 від 16.12.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 16.10.2019 укладено Договір застави № 4084.23.00.3057/S-1 (а.с. 13-15).
Згідно з п. 1.2. вказаного Договору, предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки NISSAN, модель LEAF, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - білий, Державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_4 (а.с. 13).
Пунктом 1.3. Договору заставна вартість предмета застави визначена сторонами в сумі 382700 грн (а.с. 13).
Відповідно до меморіального ордеру № 60103952 від 17.10.2019, ОСОБА_1 отримала від Банку 11678,73 грн, а за меморіальним ордером № 60104818 від 17.10.2019 - 292700 грн, що також підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 6-8).
Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредиту № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019 та розрахунком пені по простроченій заборгованості станом на 02.10.2020 заборгованість ОСОБА_1 складає 336668,09 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 299800,45 грн, заборгованість за відсотками – 35946,30 грн, а також заборгованість по сплаті пені за порушення зобов`язань по поверненню основної суми боргу та несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом за період з 02.10.2019 по 02.10.2020 – 921,34 грн (а.с. 4, 5).
11.12.2020 Банком на адресу позичальника ОСОБА_1 , яка зазначена в кредитному договорі, договорі застави та паспорті ОСОБА_1 , була направлена письмова досудова вимога за вих. № 368/2020, відповідно до якої АТ «Кредобанк» вимагає від позичальника ОСОБА_1 достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019, у 30-ти денний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 336668,09 грн та у порядку передбаченому вказаним Договором (а.с. 17). 
Вказана вимога надіслана ОСОБА_1 11 грудня 2020 року цінним листом з описом, однак не було врученим (а.с. 19-21).
Вказана вимога залишена відповідачем ОСОБА_1 без реагування.

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, а ухвалою від 01 жовтня 2021 року розгляд справи призначено на 27 жовтня 2021 року на 12:30 год з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, ОСОБА_1 14.09.2021, а УТ «Кредобанк» 16.09.2021 отримали ухвалу про відкриття апеляційного провадження, а АТ «Кредобанк» також копію апеляційної скарги.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Кредобанк» отримав судову повістку про виклик в судове засідання, проте в подальшому просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з неможливістю забезпечити представника АТ «Кредобанк» в судовому засіданні по справі. На ряду з цим ОСОБА_1 судову повістку не отримала з підстав: адресат відсутній за вказаною адресою.
Враховуючи викладене, апеляційним судом відкладено розгляд справи до 09 листопада 2021 року на 10:05 год, про що сторони повідомлено як шляхом надсилання судових повісток, так і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у визначеному законом порядку.
05 листопада 2021 року від представника АТ «Кредобанк» надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань від неї не надходило. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 наголошувала на тому, що оскаржує рішення суду першої інстанції у повному обсязі з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляду справи без її участі та не повідомлення її належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з частиною восьмою цієї статті днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Як убачається з матеріалів справи, 15 лютого 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи на 11 березня 2021 року на 08:30 год. (а.с. 38).
Того ж дня, сторонам по справі направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також копію позовної заяви із додатками (а.с. 40-42).
Станом на 11.03.2021 позивач був належним чином повідомленим та просив проводити розгляд справи за його відсутності, разом з тим дані про повідомлення відповідача були відсутні (а.с. 46-48).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Розгляд справи судом першої інстанції було відкладено на 01.04.2021 на 11:30 про що сторонам 11.03.2021 було повторно надіслано судові повістки та розміщено на веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування) невідоме (а.с. 51-54).
Згідно з приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена судом про судове засідання та отримала копії ухвали про відкриття провадження і позовної заяви. Конверт, у якому судом направлялись процесуальні документи, повернувся 23 березня 2021 року з підстав: за закінченням терміну зберігання (а.с. 56). 
При цьому, позивачеві повторно копія ухвали про відкриття провадження та позовної заяви не направлялась.
24.03.2021 до суду повернулась не врученою судова повістка адресована ОСОБА_1 з підстав: відсутності адресата за вказаною адресою (а.с. 96).
Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 без обов`язкового належного повідомлення її про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2021 рокуна підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
За змістом п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пп. 1-1 п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»).
У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі № 6-223цс16 зроблено висновок, що «визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів».
З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4084.23.00.3057, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 304378,73 грн з терміном кредитування до 15.10.2023.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач доказав належними та допустимими доказами факт передачі кредитних коштів ОСОБА_1 .
Зокрема, згідно меморіального ордеру № 60103952 від 17.10.2019, ОСОБА_1 отримала від Банку 11678,73 грн, а за меморіальним ордером № 60104818 від 17.10.2019 - 292700 грн, що також підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 .
На ряду з цим, ОСОБА_1 частково вносила кошти на погашення кредиту, зокрема 03.12.2019 - 8000 грн, 03.12.2019 – 3421,72 грн та 03.12.2019 - 4578,28 грн (а.с. 8).
Після вказаних проплат, жодного погашення заборгованості ОСОБА_1 не здійснила.
Заперечуючи щодо отримання даного кредиту, ОСОБА_1 не надала жодного доказу на підтвердження даного твердження, із позовом до суду не зверталась.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Із змісту вказаного кредитного договору вбачається, що кошти були отримані на купівлю автомобіля, тобто на споживчі потреби, крім того, при його укладенні сторони керувалися в тому числі ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зробила висновок, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України у вказаній редакції).
Регулювання правовідносин Банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів ЗУ «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється ЗУ «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також ЗУ «Про захист прав споживачів».
Частина 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений ЗУ «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 10 ст. 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
Вказана правова позиція також підтримана в постановах Верховного Суду від 22 грудня 2020 року, справа № 203/1625/16-ц, від 22 грудня 2020 року, справа № 203/1625/16-ц та від 08.09.2021 справа № 204/5711/14-ц.
Частина 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає, що в разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Пунктом 4.7. спірного Кредитного договору визначено, що Банк у випадках передбачених п. 2.10 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій та інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць.
Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, передбаченого п. 4.7. цього Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 4.7. Кредитного договору) (а.с. 10).
Аналіз змісту позовної заяви, в якій Банк як на підставу позову посилається на положення ст. 1050 ЦК України, наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також Кредитного договору, укладеного 16 жовтня 2019 року до жовтня 2023 року, свідчить, що предметом позову в справі, що переглядається, є дострокове стягнення всієї суми кредитної заборгованості.
З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2020 року за вих. № 368/2020 Банком була надіслана ОСОБА_1 досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості, в якій Банк вимагав від неї достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором від 16.10.2019 № 4084.23.00.3057, у 30-ти денний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 336668,09 грн у порядку передбаченому умовами Кредитного договору (а.с. 17)
Вказану вимогу було надіслано цінним листом з повідомленням про вручення, однак вручено її не було з підстав: інші причини (а.с. 19-21).
Разом з тим, Банк звернувся в суд із позовом про дострокове стягнення заборгованості 22 грудня 2020 року, тобто через 10 днів після направлення вимоги, чим порушив як умови спірного Кредитного договору, так і вимоги ЗУ «Про споживче кредитування» щодо порядку направлення досудової вимоги боржнику (а.с. 34).
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, а також з урахуванням наведених норм матеріального права та правових позицій Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд дійшов висновку, що строк виконання основного зобов`язання за Кредитним договором від 16 жовтня 2019 року не настав, тому Банк звернувся до суду із вимогою про стягнення повної вартості кредиту передчасно.
Разом з тим на момент звернення Банку в суд у ОСОБА_1 була наявною прострочена заборгованість за кредитом, яка згідно розрахунку Банку, станом на 02.10.2020 становила 51332,92 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 35946,30 грн заборгованість за відсотками та 921,34 грн пеня за прострочення виконання зобов`язання за період з 02.10.2019 по 02.10.2020, тобто нарахована до введення карантинних обмежень 12.03.2020.
Апеляційний суд зауважує, що подаючи апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , крім аргументів щодо порушення судом першої інстанції процесуальних норм щодо її повідомлення, не навела жодного аргументу по суті позову.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № 4084.23.00.3057 від 16.10.2019 станом на 02 жовтня 2020 року у розмірі 88200,56 грн (51332,92 грн заборгованість за тілом кредиту, 35946,30 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 921,34 грн пеня по простроченій заборгованості за період з 02.10.2019 по 02.10.2020).
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 5050,02 грн. Позов Банку, з урахуванням нового судового рішення, задоволено на 26,20 %, тому на користь АТ «Кредобанк» слід стягнути судовий збір у розмірі 1323,11 грн.
Враховуючи, що ОСОБА_1 на підставі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнена від сплати судового збору (п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»), судовий збір у розмірі 1323,11 грн слід компенсувати за рахунок Держави згідно ч. 6 ст. 141 ЗУ «Про судовий збір» та стягнути із АТ "Кредобанк" на користь Держави 5590,38 грн судового збору за подачу апеляційної скарги (5050, 02 * 150%* 73,8%).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № 4084.23.00.3057 від 16 жовтня 2019 року станом на 02 жовтня 2020 року у розмірі 88200,56 грн (51332,92 грн заборгованість за тілом кредиту, 35946,30 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 921,34 грн пеня по простроченій заборгованості за період з 02 жовтня 2019 року по 02 жовтня 2020 року).
Компенсувати акціонерному товариству «Кредобанк» за рахунок держави 1323,11 грн судового збору за подачу позову.
Стягнути із акціонерного товариства «Кредобанк» на користь Держави судовий збір за подачу апеляції 5590,38 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 09 листопада 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак