ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6584/21 Справа № 2-9261/10 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 серпня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання скасувати запис про обтяження, - 

ВСТАНОВИЛА:

       У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалася на те, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська № 2-9261/2010 від 02 липня 2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0061/08/03-Z від 13 березня 2008 року у сумі 1 397 981,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 травня 2010 рік склало в еквіваленті в національній валюті у сумі 11 079 139,46 грн.
       Будучи власником нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , на першому поверсі, загальною площею 41, 7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та маючи намір його продати, ОСОБА_1 дізналася про арешт зазначеного майна, обтяжувачем зазначено відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.
       07 серпня 2018 року державним виконавцем, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа, копію якої разом з виконавчим документом направлено на адресу Стягувача.
       У зв`язку з викладеним, скаржниця просила суд визнати протиправною бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо залишення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , та не вжиття заходів його скасування при вирішенні питання про закриття виконавчого провадження № 34811137, в межах якого вказані обмеження застосовувались; зобов`язати уповноважену особу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо усунення порушень при закритті виконавчого провадження № 34811137 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9261/2010 від 02 липня 2012 року, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0061/08/03-Z від 13 березня 2008 року у сумі 1 397 981,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 травня 2010 рік склало в еквіваленті в національній валюті у сумі 11 079 139,46 грн., та скасувати (виключити) запис про обтяження № 9288368 від 03 квітня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно ОСОБА_1 .
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2021 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «Банк Форум», Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання скасувати запис про обтяження — залишено без задоволення.
       Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги в повному обсязі.
       Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
       Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 34811137 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0061/08/03-Z від 13 березня 2008 року у сумі 1 397 981,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 травня 2010 рік склало в еквіваленті в національній валюті у сумі 11 079 139,46 грн. 
       В рамках даного виконавчого провадження винесено постанови про арешт.
       07 серпня 2018 року державним виконавцем, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України, винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу, згідно якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
       Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , оскільки, державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією і Законом.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
       Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
       Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
       Як було встановлено судом першої інстанції, в рамках здійснення виконавчого провадження № 34811137, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та заборону його відчуження.
       У подальшому, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, 07 вересня 2018 року виконавчий документ був повернутий Стягувачу.
       Згідно із частиною 1 статті 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
       При цьому, колегія суддів звертає увагу, що законодавець у Законі розрізняє закінчення виконавчого провадження, підстави для якого передбачені у статті 39 Закону, та повернення виконавчого документа (стаття 37 Закону).
       Тобто, повернення виконавчого листа за статтею 37 Закону – не є закінченням виконавчого провадження, оскільки вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження визначений статтею 39 Закону, тому, повернення виконавчого документа не звільняє боржника від обов`язку виконати рішення суду, а відповідно і від негативних наслідків, передбачених Законом, за його невиконання.
       Так, відповідно до норм ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
       1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
       2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
       3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
       4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
       5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
       6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
       7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
       8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
       У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
       Отже, вказана норма також передбачає зняття арешту у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні, а не у випадку повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.
       Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».
       За встановлених обставин, колегія суддів також вважає, що при вирішенні питання щодо зобов`язання уповноваженої особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо усунення порушень при закритті виконавчого провадження № 34811137 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9261/2010 від 02 липня 2012 року виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0061/08/03-Z від 13 березня 2008 року у сумі 1 397 981,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 травня 2010 рік склало в еквіваленті в національній валюті у сумі 11 079 139,46 грн. та скасувати (виключити) запис про обтяження № 9288368 від 03 квітня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог, оскільки, суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.
       Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                         В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                                М.Ю. Петешенкова