ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/7636/17                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                              Беспалова О.О., 
                                        Грибан І.О.,
при секретарі судового засідання Почепі В.В.,
за участю учасників судового процесу:
від позивача (апелянта): ОСОБА_1, Балабан І.А. 
від відповідача: Прокошин М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, -
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у м. Києві №2461 від 05.04.2017 р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача;
- визнати неправомірними дії ГУ ДФС у м. Києві по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі оскаржуваного наказу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому він є протиправний та підлягає скасуванню, а тому дії по проведенню на підставі вказаного наказу перевірки також є протиправними.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не було надано належну оцінку тим обставинам, що позивача не було повідомлено про проведення перевірки та судом було неправильно застосовано положення п. 79.2 ст. 79, п.п. 42.2, 42.4 ст.42 Податкового кодексу України.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи, які викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити у повному обсязі
Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що 05.04.2017 р. відповідачем прийнято оскаржуваний наказ "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (НОМЕР_1)" №2461, згідно якого, відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України, п. 2 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464-VI, вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., тривалістю 5 робочих днів з 18.04.2017 р. по 24.04.2017 р.; підстава: доповідна записка управління податків і зборів з фізичних осіб від 30.03.2017 р. №476/26-15-13-06-25.
Відповідачем 06.04.2017 року на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України, п. 2 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та оскаржуваного наказу складено повідомлення №2518/В/26-15-13-06-24 про проведення вказаної вище перевірки.
Вказане вище повідомлення та оскаржуваний наказ надіслані відповідачем позивачу 07.04.2017 р., що підтверджується наданим позивачем конвертом з відміткою поштового відділення.
Відповідачем, на підставі оскаржуваного наказу, у період із 18.04.2017 р. по 24.04.2017 р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., за результатами якої складено акт перевірки №80/26-15-13-12-17-НОМЕР_1 від 03.05.2017 р.
Вважаючи, що оскаржуваний наказ та проведена на його підставі документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 є протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ та повідомлення надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) позивача 07.04.2017 р., тобто до початку проведення зазначеної перевірки (18.04.2017 р.), а тому вони вважаються належним чином врученими, а отже, відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, а також для визнання неправомірними дій відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі оскаржуваного наказу.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктами 21.1.1 - 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1, абз. 1 п. 78.4 ст. 78 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. 
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. 
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. 
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. 
Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження. 
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:
у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку;
під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. 
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не спростовано, що оскаржуваний наказ прийнято на підставі, зокрема, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України та доповідної записки управління податків і зборів з фізичних осіб від 30.03.2017 р. №476/26-15-13-06-25.
З копії доповідної записки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб від 30.03.2017 р. №476/26-15-13-06-25 вбачається, що вона адресована начальнику ГУ ДФС у м. Києві, про те, що ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №157/26-58-13-06-17-НОМЕР_1 від 23.01.2017 р. Не погоджуючись з актом перевірки, разом із запереченням на акт, ФОП ОСОБА_1 подано документи, які не були досліджені під час перевірки. За результатами розгляду заперечення, ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення про проведення повторної документальної позапланової невиїзної перевірки, з урахуванням всіх наданих платником податків первинних документів, пов`язаних з отриманням доходу та понесених витрат в ході здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. 
Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не заперечується, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії щодо проведення вищезазначеної перевірки.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 р., в адміністративній справі №826/8703/17 в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 - відмовлено (надалі - Рішення суду по справі №826/8703/17).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи
Так, в рішенні суду по справі №826/8703/17 встановлено, що 22.12.2016 р. ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві видала наказ №748 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з 10.01.2017 року тривалістю 5 робочих днів з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. При цьому, у наказі зазначено, що перевірка призначена на підставі вимог пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
З наданої позивачем копії позовної заяви, поданої в межах адміністративної справи №826/8703/17, вбачається, що за результатами перевірки, проведеної на підставі наказу від 22.12.2016 р. №748, ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт №157/26-58-13-06-17-НОМЕР_1 від 23.01.2017 р.
Суд першої інстанції звернув увагу, що позивачем не заперечувався факт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №157/26-58-13-06-17-НОМЕР_1 від 23.01.2017 р., не погоджуючись з яким ФОП ОСОБА_1 подано документи, які не були досліджені під час перевірки.
Враховуючи, що позивачем до контролюючого органу подано заперечення на Акт перевірки та документи, які не були досліджені під час проведення перевірки то у відповідача відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України були правові підстави для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 . 
Щодо твердженнями позивача про відсутність підстав для проведення в межах спірних правовідносин перевірки на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, оскільки перевірка, за результатами якої складений акт №157/26-58-13-06-17-НОМЕР_1 від 23.01.2017 р., проведена ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, а оскаржуваний наказ прийнятий ГУ ДФС у м. Києві, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
При цьому, згідно з пп. 191 1.1.1 п. 1911.1 ст. 1911 та ст. 1913 ПК України (в чинній на час прийняття оскаржуваного наказу редакції) контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 1913 цього Кодексу, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Державні податкові інспекції: 
- здійснюють сервісне обслуговування платників податків;
- здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;
- формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи;
- виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом. 
Отже, з 01.01.2017 р. організацію та проведення документальних перевірок в межах спірних правовідносин може бути здійснено лише ГУ ДФС у м. Києві, а не ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві.
Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 р. в адміністративній справі №826/8703/17 відмовлено повністю у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу №748 від 22.12.2016 р., визнання неправомірними дій по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на підставі наказу №748 від 22.12.2016 р.
Щодо посилання позивача на протиправне ненадсилання йому відповідачем письмового запиту та на недотримання граничних строків, за який може бути призначена перевірка, є безпідставними, оскільки в межах перевірки, призначеної на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, дані вимоги відсутні.
Також необґрунтованими є посилання позивача на те, що спірну перевірку проведено відповідачем без належного повідомлення ФОП ОСОБА_1 про її початок, оскільки. Як встановлено судом першої інстанції, що оскаржуваний наказ та повідомлення про проведення перевірки від 06.04.2017 р. №2518/В/26-15-13-06-24 надіслані відповідачем позивачу 07.04.2017 р.
Колегія суддів звертає увагу, що саме позивачем надано до суду першої інстанції конверт відміткою поштового відділення то надсилання контролюючим органом позивачу наказ та повідомлення про проведення перевірки.
Згідно з п.п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Зважаючи на те, що вказані вище оскаржуваний наказ та повідомлення надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) позивача 07.04.2017 р., тобто до початку проведення зазначеної перевірки (18.04.2017 р.), а тому вони вважаються належним чином врученими.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач не був позбавлений права протягом місяця звернутися на поштове відділення для отримання своєчасно кореспонденцію.
Враховуючи вищезазначене погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, а також для визнання неправомірними дій відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі оскаржуваного наказу.
Щодо посилання позивача на рішення Верховного Суду за період з 2015 - 2020 рік, колегія суддів їх не приймає до уваги, оскільки в них відрізняються обставини справі, від справи, яка розглядається в даній справі.
Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року по справі №816/228/17 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки, істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.
Колегія суддів в даній справі не застосовує позицію Великої Палати Верховного Суду по справі №816/228/17, оскільки за результатом перевірки контролюючим органом не прийнято податкові повідомлення-рішення, рішення, вимоги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга апелянта є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов

Судді:                                                                                          О.О. Беспалов

                    І.О. Грибан

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2021 року