ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2021 р.                                         Справа№ 44/459-б
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гарник Л.Л.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Сотнікова  С.В. 
 
секретар судового засідання Ковган О.І.
за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 28.10.2021
розглянувши апеляційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Лізингова Група» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича, Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 
у справі № 44/459-б 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Лізингова Група» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича
до ОСОБА_1 
про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації
в межах справи № 44/459-б
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управитель «Будівельно-інвестиційна група»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Лізингова Група»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі № 44/459-б відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Лізингова Група» (далі - ТОВ «Фінансова Лізингова Група», позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації.
Ліквідатор ТОВ «Фінансова Лізингова Група» арбітражний керуючий Бандола Олександр Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі № 44/459-б та ухвалити нове рішення, яким:
- задовольнити заяву ліквідатора ТОВ «Фінансова Лізингова Група» арбітражного керуючого Бандоли О.О. про витребування вантажного автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_1 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 від 06.05.2015, вантажного автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_4 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 від 06.05.2015 у ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 );
- витребувати у ОСОБА_1 вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_1 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_8 , свідоцтво НОМЕР_3 від 06.05.2015, вантажний автомобіль - бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_4 2006 р.в., державний номер НОМЕР_9 , свідоцтво НОМЕР_6 від 06.05.2015 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ідентифікаційний код 33602854);
- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля -   бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_1 , 2006 р.в. , державний номер НОМЕР_8 , свідоцтво НОМЕР_3 від 06.05.2015, вантажного автомобіля - бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_4 , 2006 р.в. , державний номер НОМЕР_9 , свідоцтво НОМЕР_6 від 06.05.2015 за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 );
- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС України в м. Києві зареєструвати право власності на вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В, кузов № НОМЕР_1 , 2006 р.в., вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 В кузов № НОМЕР_4 2006 р.в., за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ідентифікаційний код 33602854).
Апеляційна скарга обґрунтована неповним встановленням місцевим господарським судом обставин справи, порушенням норм процесуального права, а саме статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме статей 330, 387, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Заперечуючи правильність висновку місцевого господарського суду про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин сторін положень частини першої статті 388 ЦК України, скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2013 у справі № 44/459-б оголошено розшук спірних автотранспортних засобів; рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2014 у справі № 910/25822/13 встановлено відсутність підстав вважати, що право власності на спірне майно перейшло до ПАТ Трест «Київміськбуд-1 ім. М.П. Загороднього»; ПАТ Трест «Київміськбуд-1 ім. М.П. Загороднього» не надавало свою згоду на відчуження спірного майна.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Поляков Б.М., Пантелієнко В.О.
07.05.2021 Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі -ПАТ «Укргазбанк») звернулось через Господарський суд міста Києва до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі № 44/459-б.
Апеляційна скарга обґрунтована неповним встановленням місцевим господарським судом обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме статей 330, 387, 388 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спірні транспортні засоби неправомірно вибули з володіння позивача та у зв`язку з цим неправомірно відчужені відповідачу ПАТ Трест «Київміськбуд-1 ім. М.П. Загороднього».
На думку скаржника суд першої інстанції не мотивував викладений в оскаржуваному рішенні висновок з приводу добросовісності набуття відповідачем спірного майна.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 задоволено заяву судді Пантелієнка В.О. про самовідвід у справі.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Доманська М.Л., Поляков Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 задоволено заяву судді Доманської М.Л. про самовідвід у справі.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Верховець А.А., Поляков Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 задоволено заяву судді Верховця А.А. про самовідвід у справі. 
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Поляков Б.М., Сотніков С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 ліквідатору ТОВ «Фінансова Лізингова Група» арбітражному керуючому Бандолі О.О. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без руху.
24.06.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
05.07.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 за апеляційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі № 44/459-б відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 розгляд апеляційної скарги ліквідатора ТОВ «Фінансова Лізингова Група» арбітражного керуючого Бандоли О.О. відкладено, постановлено здійснювати розгляд апеляційних скарг ліквідатора ТОВ «Фінансова Лізингова Група» арбітражного керуючого Бандоли О.О. та ПАТ АБ «Укргазбанк» спільно, об`єднавши їх в одне апеляційне провадження.
10.08.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк», в якому відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі рішення - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Полякова Б.М., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021, апеляційні скарги у справі № 44/459-б передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Сотніков С.В., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 справу № 44/459-б прийнято до провадження визначеною колегією суддів.
Згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 у справі оголошено перерву.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, з наступних підстав.
В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).
  Предметом судового розгляду у цій справі є заява ліквідатора ТОВ «Фінансова Лізингова Група», що розглядається в межах справи про банкрутство останнього, про витребування на підставі статті 388 ЦК України з чужого незаконного володіння відповідача: вантажного автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_1 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 від 06.05.2015; вантажного автомобіля-бетонозмішувача Mercedes-Benz Actros 4140 B кузов № НОМЕР_4 2006 р.в., державний номер НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 ;  про скасування державної реєстрації вказаних транспортних засобів за відповідачем; про зобов`язання Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві зареєструвати право власності ТОВ «Фінансова Лізингова Група» на вказані транспортні засоби.
Позов обґрунтовано тим, що спірне майно вибуло із володіння ТОВ «Фінансова Лізингова Група» поза його волевиявленням, що встановлено ліквідатором під час проведення ліквідаційної процедури в межах справи про банкрутство ТОВ «Фінансова Лізингова Група».
У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 44/459-б про банкрутство ТОВ "Фінансова Лізингова Група".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2012 у вказаній справі введено  ліквідаційну процедуру, ухвалою від 01.03.2011 визнано кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ТОВ "Фінансова Лізингова Група".
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2014 у справі № 910/25822/13, яке набрало законної сили 17.06.2014, позов ТОВ «Фінансова лізингова група» до ПАТ Трест «Київміськбуд-1» про витребування майна з чужого незаконного володіння, задоволено частково; витребувано у ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» на користь ТОВ «Фінансова лізингова група» рухоме майно (разом з реєстраційною та технічною документацією, комплектуючими пристроями, обладнанням та інвентарем), в тому числі:
- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_1 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_10 ;
- вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B кузов № НОМЕР_4 2006 р.в., державний номер НОМЕР_11 .
Рішення суду мотивовано наступним.
Відповідно до договору фінансового лізингу №168/07/08 від 30.07.2008, укладеного ТОВ «Фінансова лізингова група» й ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього», останньому передано в лізинг автомобіль вантажний бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140B, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 та автомобіль вантажний бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140B, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .
21.06.2007, 26.10.2007, 14.12.2007, 19.08.2008, 18.09.2008 та 31.03.2009 Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - Банк, на теперішній час ПАТ АБ «Укргазбанк», заставодержатель) та ТОВ «Фінансова лізингова група» (заставодавець) укладено договори застави (далі - Договори застави), відповідно до умов яких заставодавець в забезпечення вимог заставодержателя за кредитними договорами №107 від 06.2007, №145 від 06.08.2007, №207 від 04.12.2007, №58 від 23.07.2008, №74 від 15.09.2008 та договором про овердрафтне обслуговування №3-О/2009 від 27.02.2009 відповідно було передане в заставу спірне нерухоме майно.
Згідно акту приймання-передачі предмета лізингу у власність від 01.03.2010 лізингодавець - ТОВ «Фінансова лізингова група» передав, а лізингоодержувач - ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» прийняв у власність предмет лізингу за Договором лізингу.
Встановивши, що в даному випадку має місце факт перебування спірного майна у заставі Банку згідно з Договором застави, а також відсутність доказів отримання відповідної згоди Банку на передачу спірного майна у власність відповідачу на момент такої передачі, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» набуло таке майно у власність, навіть за умови повної сплати лізингових платежів.
Враховуючи, що на момент передачі спірного майна на користь ПАТ Трест «Київміськбуд-1» (підписання 01.03.2010 сторонами акту прийому-передачі предмета лізингу у власність до Договору лізингу) застава за Договорами застави спірного майна не була припинена, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна перебували записи про відповідні обтяження, згода Банку не надана, то така передача суперечить положеннями ст. 586 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 17 Закону України «Про заставу», а відтак, акт прийому-передачі предмета лізингу у власність від 01.03.2010 до Договору лізингу не може породжувати будь-яких прав чи обов`язків для його сторін (в т.ч. переходу прав власності).
Неправомірне виведення майна ТОВ «Фінансова лізингова група», з урахуванням кредиту в Банку, який брався з метою купівлі спірного майна, та неможливість отримання коштів за передачу такого майна в лізинг, що здійснювалося саме з метою погашення відповідного кредиту, призвело до неможливості виконання ТОВ «ФЛГ» взятих на себе грошових зобов`язань за кредитним договором та виникнення заборгованості перед Банком у значному розмірі.
Суд зазначив, що права особи (в частині витребування майна), яка вважає себе власником майна, можуть бути захищені якщо є підстави, встановлені статтею 388 Цивільного кодексу України.
Статтею 330 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Положеннями ст. 388 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Тобто, в наведених положеннях законодавець встановлює три обставини за наявності яких майно може бути витребуване у добросовісного набувача (ст. 388 Цивільного кодексу України) та вказує на можливість витребування такого майна від недобросовісного набувача в будь-якому випадку (ст. 387 Цивільного кодексу України).
При цьому, встановлення факту добросовісності набувача майна не має значення в даному випадку, оскільки не було подальшого відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, а тому при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст. 387 Цивільного кодексу України.
Більш того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Тобто, спеціальними нормами законодавства, яке регулює відносини обтяження майна (ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»), визначено, що наявність записів про обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в будь-якому випадку виключає можливість визнання набувача такого майна, у разі отримання його від особи, що не мала права його відчужувати, добросовісним.
З наведених підстав, згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2014 у справі № 910/25822/13, витребувано у ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» на користь ТОВ «Фінансова лізингова група» автотранспортні засоби, які є об`єктом спірних правовідносин у справі, що розглядається.
Згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2014 у справі № 910/25822/13 заяву ТОВ «Фінансова лізингова група» про роз`яснення рішення задоволено, роз`яснено рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2014 у справі №910/25822/13 наступним чином: «Рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2014 р. у справі №910/25822/13 є підставою для здійснення уповноваженими органами Державтоінспекції державної реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ідентифікаційний код 33602854) права власності на транспортні засоби, вказані в такому рішенні».
Згідно з наявними в матеріалах справи обліковими картками від 04.12.2015 № 77604828 та від 12.09.2015 № 72152335, надісланими разом з листом Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві від 13.07.2018 на запит ліквідатора ТОВ «Фінансова Лізингова Група», два автотранспортні засоби, а саме вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов № НОМЕР_1 , 2006 р.в., державний номер НОМЕР_10 , та вантажний автомобіль-бетонозмішувач Mercedes-Benz Actros 4140 B кузов № НОМЕР_4 2006 р.в., державний номер НОМЕР_11 , зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 114/8041 від 02.12.2015 року та довідки-рахунку № ААЕ 391888 від 12.09.2015 відповідно; номерні знаки цих автомобілів змінено на НОМЕР_2 та на НОМЕР_5 відповідно.
З урахуванням зазначеного та пояснень ОСОБА_1 , викладених у відзиві на позов, місцевим господарським судом встановлено, що вказані автомобілі вибули із володіння ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» після набрання чинності рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 у справі № 910/25822/13 під час здійснення ліквідаційної процедури ТОВ «Фінансова лізингова група»; ОСОБА_1 набув право власності на вказані транспортні засоби від ОСОБА_2 . В свою чергу, ОСОБА_2 спірні транспорті засоби набуті у власність від     ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» на підставі довідок-рахунків № 849479 серії ВІА від 30.04.2015 та № 849479 серії ВІА від 30.04.2015.
Згідно наданих приватним нотаріусом Мушинським О.Ю. витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 27.07.2019 № 61023019 та № 61022990 в реєстрі відсутня інформація за параметрами запиту - номер державної реєстрації НОМЕР_2 ,  серійний номер майна №WDB9333171L182126 та номер державної реєстрації НОМЕР_5 , серійний номер майна WDB9333171L128338.
Викладені обставини учасниками справи не заперечуються, спір з цього приводу відсутній.
На підставі встановлених обставин справи колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України, частини першої статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Отже, відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.
До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться усі випадки, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).
Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.
Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. 
Фактичні обставини справи свідчать про те, що спірні транспортні засоби вибули із володіння позивача відповідно до умов укладеного ним з ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» договору фінансового лізингу №168/07/08 від 30.07.2008, на підставі та на виконання якого сторонами складено акт приймання-передачі предмета лізингу у власність від 01.03.2010.
Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.
Позивачем не вказано обставин, які б свідчили про те, що спірне майно вибуло із його володіння поза його волею. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 73 ГПК України). 
Також частиною першою статті 74 цього ж Кодексу на кожну сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 77 та частина перша статті 86 ГПК України). 
Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують обставину вибуття спірного майна з володіння позивача поза його волею. Натомість, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, складення позивачем вищевказаних актів приймання-передачі свідчить про волю останнього на відчуження спірного майна.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для витребування спірного майна у відповідача на підставі ст. 388 ЦК України.
З наведених підстав Північний апеляційний господарський суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції в правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
За наведених у цій постанові обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи та доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Лізингова Група» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича, Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі № 44/459-б залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено 08.11.2021.

Головуючий суддя                                                            Л.Л. Гарник 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                С.В. Сотніков