ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року	Львів	Справа № 140/4626/21 пров. № А/857/20885/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):
від відповідача -                                         Бігун О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та бездіяльності щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги, індексації грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, надання недостовірної та неповної відповіді на запит про публічну інформацію, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Ковальчук В.Д., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13.10.2021р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

28.04.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 рік не в розмірі місячного грошового забезпечення, без врахування щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, зокрема, щомісячної додаткової грошової винагороди у відповідності до норм Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008р. «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», та без індексації грошового забезпечення;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки з врахуванням в складі щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки не в розмірі місячного грошового забезпечення, без врахування щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, зокрема, щомісячної додаткової грошової винагороди у відповідності до норм Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008р. «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», та без індексації грошового забезпечення;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з врахуванням в складі щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2014р. по 30.04.2014р. та з 01.01.2016р. по 10.08.2016р.;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014р. по 30.04.2014р. та з 01.01.2016р. по 10.08.2016р. зі встановленням базового місяця - січень 2008 року;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2014р. по 31.12.2015р. без врахування січня 2008 року як базового місяця;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.05.2014р. по 31.12.2015р. зі встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2009 по 2015 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016р.;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2009 по 2015 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016р.;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо недотримання встановленого законом строку надання відповіді на запит від 18.03.2021р. з отримання грошового забезпечення, наданого у відповідності до норм Закону України № 2939-VI від 13.01.2011р. «Про доступ до публічної інформації»;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 в частині надання недостовірної та неповної інформації щодо отримання грошового забезпечення на запит від 18.03.2021р., наданого у відповідності до норм Закону України № 2939-VI від 13.01.2011р. «Про доступ до публічної інформації»;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 надати відповідь на поставлені в пункті 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 запиту від 18.03.2021р. питання в повному обсязі у відповідності до норм Закону України № 2939-VI від 13.01.2011р. «Про доступ до публічної інформації»;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 12.08.2016р. по 07.11.2017р.;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.08.2016р. по 07.11.2017р. зі встановленням базового місяця - січень 2008 року;
визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги для оздоровлення за 2017 рік;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2017 рік з врахуванням в складі, з якої вона обраховується, посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за виконання особливо важливих завдань, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, премії, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції), та індексації грошового забезпечення;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з врахуванням в складі, з якої вона обраховується, посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за виконання особливо важливих завдань, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, премії, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції), та індексації грошового забезпечення;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої ст.15 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.15 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за виконання особливо важливих завдань, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, премії, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції), які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби, та з врахуванням індексації грошового забезпечення;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 07.11.2017р.;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 07.11.2017р. (Т.1, а.с.1-11).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2021р. заявлений позов задоволено частково; 
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2014р. по 10.08.2016р. зі встановленням базового місяця - січень 2008 року;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2014р. по 10.08.2016р. зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум;
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 12.08.2016р. по 07.11.2017р. зі встановленням базового місяця - січень 2008 року;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в період з 12.08.2016р. по 07.11.2017р. зі встановленням базового місяця - січень 2008 року;
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо недотримання встановленого законом строку надання відповіді, надання неповної інформації на запит ОСОБА_1 від 18.03.2021р.; 
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 відповідь на поставлені в пунктах 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 запиту від 18.03.2021р. питання в повному обсязі відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки;
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; 
у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (Т.1, а.с.140-148).

           05.10.2021р. до суду надійшла від представника позивача заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн. та надано докази про підтвердження розміру понесених судових витрат (Т.1, а.с.151-152).

          Згідно додаткового рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.10.2021р. заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 - судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.; в задоволенні решти заяви відмовлено (Т.1, а.с.171-173).

Не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про розподіл судових витрат, просить суд апеляційної інстанції змінити додаткове судове рішення та ухвалити нове, збільшити розмір судових витрат, що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 на його користь в наступних сумах: 4347 грн. 80 коп. - з бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ; 5652 грн. 14 коп. - з бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (Т.1, а.с.228-231).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем заявлено до обох відповідачів 23 позовні вимоги, з яких до Військової частини НОМЕР_1 – 10, судом задоволено – 3 вимоги; до Військової частини НОМЕР_2 – 13 вимог, з яких усі задоволені судом.
Апелянт зазначає, що середні витрати щодо однієї позовної вимоги склали 434 грн.78 коп., тому на Військову частину НОМЕР_1 підлягають покладенню витрати в сумі 1304 грн. 34 коп., а на Військової частини НОМЕР_2 – 5652 грн. 14 коп.
Також вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають покладенню на обох відповідачів у повному обсязі: на Військову частину НОМЕР_1 – 4347 грн. 80 коп. та на Військову частину НОМЕР_2 – 5652 грн. 14 коп.
Усі витрати на правову допомогу підтверджені належними доказами, зокрема, договором від 15.04.2021р., в якому зазначені істотні умови надання правничої допомоги, Актом виконаних робіт від 02.10.2021р. за цим договором, в якому відображено обсяг та вартість отриманої правничої допомоги. 

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Апелянтом ОСОБА_1 оскаржується додаткове рішення суду щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

          Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався представленими позивачем та його представником документами про понесені витрати на правову допомогу адвоката, докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, ціни позову та конкретні обставини справи, яка не є складною, та сформованої судової практики, суті виконаних послуг, та приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо їх стягнення на користь позивача, суд дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10000 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
          При цьому, стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 2500 грн. 
          Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката такими, що не повністю відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Згідно 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.
За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Представником позивача заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді першої інстанції від адвоката, в загальному розмірі 10000 грн.
На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено:
договір від 15.04.2021р. про надання правової допомоги, за яким правничу допомогу позивачу надано адвокатом Губарою В.Є. (Т.1, а.с.153);
Акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 02.10.2021р., згідно якого адвокатом надані послуги:
* по складанню позовної заяви від 28.04.2021р., формування доказової бази, групування доказів, додатку до позовної заяви, їх роздрук 1000 грн./год. х 7 год.;
* складання відповіді на відзив відповідача від 08.07.2021р., групування доказів, додатку до клопотання, їх роздрук 1000грн./год.;
* представництво інтересів клієнта у Волинському окружному адміністративному суді – 1000 грн. за участь у судовому засіданні х 2 засідання (14.09.2021р., 28.09.2021р.). (Т.1, а.с.154).

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги адвокатом Губарою В.Є. в суді першої інстанції.
Між тим, доказів понесення таких витрат (фактичної сплати коштів на рахунок адвоката) позивачем не представлено.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Водночас, спірним питанням є можливість стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які підлягають сплаті позивачем (але ще не оплачені).
При цьому, в аспекті вимог процесуального закону та сформованої Верховним Судом позиції, яка викладена у постанові від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, такі витрати є несплаченими на момент винесення судового рішення саме з об`єктивних причин. Так, у вказаній постанові суду касаційної інстанції вказано на те, що сторонами був погоджений порядок оплати цих витрат з моменту винесення судом рішення та отримання рахунку.
Звідси, такий механізм відшкодування витрат на правову допомогу, які підлягають сплаті, не може стосуватися неоплачених витрат на правову допомогу через порушення стороною договірних своїх зобов`язань по оплаті при наявності наданих адвокатом послуг.

В цілях з`ясування суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає сплаті позивачем, в аспекті норми ст.134 КАС України, колегія суддів здійснює правовий аналіз договору про надання правничої допомоги від 15.04.2021р., в якому визначено порядок розрахунків між сторонами.
Згідно з п.2.3 договору про надання правничої допомоги оплата професійної правничої допомоги здійснюється на підставі Акту виконаних робіт за цим Договором у строк до 01.01.2023р. шляхом внесення коштів на рахунок Бюро.

Таким чином, умовами договору сторони погодили порядок проведення розрахунків, визначивши кінцеву дати сплати коштів за надані послуги.
Інші умови оплати правових послуг договірними сторонами не визначено, із покликанням на діюче законодавство.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, позивачем визначено, що ним заявлено 23 вимоги, а середні витрати щодо однієї позовної вимоги становлять 434 грн. 78 коп.
При цьому, позивачем та його представником не враховано, що деякі із заявлених позовних вимог є похідними, а не самостійними.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишено без задоволення.

Відповідно до вимог ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, проаналізувавши прийняті судом першої та апеляційної інстанції рішення від 28.09.2021р. та від 07.12.2021р., колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 витрати на правову допомогу у сумі 1521 грн 73 коп. (434,78 х 3,5), враховуючи те, що судами задоволено позовні вимоги до Військової частини НОМЕР_1 , зокрема щодо:
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014р. – 10.08.2016р. із встановленням базового місяця – січень 2008р.;
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;
часткове задоволення вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016р. 

Також підлягають стягненню на корить ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 витрати на правову допомогу у сумі 2608 грн 68 коп. (434,78 х 6), враховуючи те, що судами задоволено позовні вимоги до Військової частини НОМЕР_2 , зокрема щодо:
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.08.2016р. – 07.11.2017р. із встановленням базового місяця – січень 2008р.;
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2017 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
визнання протиправними дій щодо недотримання встановленого законом строку надання відповіді, надання неповної інформації на запит від 18.03.2021р. та зобов`язання надати відповідь на поставлені питання в п.п3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 запиту від 18.03.2021р. у повному обсязі відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2017 рік,
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки;
визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

          Разом з тим, колегія суддів враховує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є суттєвими і складають підстави для висновку про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права під час ухвалення додаткового рішення у справі № 140/4626/21 та стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, через що додаткове рішення суду підлягає зміні в частині сум, що підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2021р. в адміністративній справі № 140/4626/21 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
«Заяву представника адвоката Губара Володимира Євгенійовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу в наступних розмірах:
з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) - у розмірі 1521 (одна тисяча п`ятсот двадцять один) грн. 73 коп.;
з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) - у розмірі 2608 (дві тисячі шістсот вісім) грн. 68 коп.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.».

У решті додаткове рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 08.12.2021р.