ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" листопада 2021 р.           Справа№ 911/1178/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Корсака В.А. 
          Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників сторін:
від позивача:           Аврамов Ю.А. - директор
від відповідача:           Іванов А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЛТД"
на рішення господарського суду Київської області від 29.06.2021 (повний текст виготовлений та підписаний 29.06.2021)
у справі № 911/1178/21 (суддя Лилак Т.Д.)                             
за позовом  Приватного підприємства "Логістсервіс"
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЛТД" 
про   стягнення 115  786, 00 грн

                                                   В С Т А Н О В И В :

          Короткий зміст позовних вимог.

          В квітні 2021 року Приватне підприємство «Логістсервіс» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС ЛТД» про стягнення 115  786,00 грн. заборгованості за надані експедиційно-транспортні послуги. 

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами договору про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному та внутрішньому сполученні №217/03/12 в частині своєчасної оплати наданих послуг.
          
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №911/1178/21 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС ЛТД» на користь Приватного підприємства «Логістсервіс» 115 786 грн. 00 коп. заборгованості, 2270  грн. 00 коп. судового збору та 6000  грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу. 

Рішення суду мотивовано тим, що факт надання позивачем відповідачу послуг за договором про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному та внутрішньому сполученні №217/03/12, укладеного між сторонами, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.
          
Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 911/1178/21, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс ЛТД» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Підставою для скасування судового рішення скаржник зазначає порушення норм процесуального права судом першої інстанції, яке полягає в неповному з`ясуванні усіх обставин, що мають значення для справи та неналежному обґрунтуванні висновків, викладених у рішенні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення висновку суду першої інстанції щодо існування між ТОВ «Ресурс ЛТД» та ПП «Логістсервіс» господарських (договірних) відносин, у можливості доведення відсутності яких суд скаржника позбавив. 

Скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про витребування у відповідача оригіналу договору про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному і внутрішньому сполученні №217/03/12 від 03.12.2020.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін. 
            
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 справу № 911/1178/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 витребувано у господарського суду Київської області матеріали справи №911/1178/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою          Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЛТД" на рішення господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі № 911/1178/21 до надходження даної справи з суду першої інстанції.
                    
Матеріали судової справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду 27.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду   від 02.08.2021 задоволено клопотання ТОВ "РЕСУРС ЛТД" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "РЕСУРС ЛТД" на рішення господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі № 911/1178/2; призначено апеляційну скаргу до розгляду на 08.09.2021; зобов`язано позивача - ПП "Логістсервіс" - надати суду оригінал договору про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному і внутрішньому сполученні №217/03/12 від 03.12.2020, оригінал заявки на перевозку вантажу   №217/04/12-1 від 04.12.2020, оригінал заявки на перевозку вантажу   №217/04/12-2 від 04.12.2020 та оригінали міжнародних ТТН - №1220/04, №1220/03, які містяться в матеріалах справи.
        
          Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №   09.1-08/4044/21 від 02.09.2021,    у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці з 06.09.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
                    
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від    02.09.2021 справу № 911/1178/21  передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Корсак В.А., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 у складі зазначеної судової колегії апеляційну скаргу у даній справі прийнято до свого провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 розгляд справи № 911/1178/21 відкладено        на 12.10.2021 та повторно зобов`язано позивача - Приватне підприємство "Логістсервіс"- надати суду оригінал договору про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному і внутрішньому сполученні № 217/03/12 від 03.12.2020, оригінал заявки на перевозку вантажу     № 217/04/12-1 від 04.12.2020, оригінал заявки на перевозку вантажу     № 217/04/12-2 від 04.12.2020 та оригінали міжнародних ТТН - № 1220/04, № 1220/03, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.11.2021.

У судове засідання  02.11.2021 з`явилися представники сторін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене судове рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін. 

Розгляд заяв, клопотань учасників справи.

01.11.2021 відповідачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.

Згідно з ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 118 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 учасникам справи визначено строк для подання всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали. Копію цієї ухвали представник відповідача отримав 23.08.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. 

Оскільки вказане клопотання подано відповідачем з порушенням строку, визначеного  судом, обґрунтованих причин пропуску даного строку в клопотанні не наведено, суд, з урахуванням зазначених норм, залишає його без розгляду.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному та внутрішньому сполученні №217/03/12 від 03.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС ЛТД» та Приватним підприємством «Логістсервіс», останнє взяло на себе зобов`язання здійснювати транспортно-експедиційному обслуговування вантажів відповідача,  кількість та вид яких, а також маршрут слідування, вантажовідправники та вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, ставки, обумовлюються разовими заявками додатково перед кожним конкретним перевезенням.

Заявками № 217/04/12-1 та № 217/04/12-1 від 12.04.2020 узгоджено зокрема, найменування вантажу; місце завантаження;     дату доставки вантажу; вартість перевезення, умови і форму оплати; номер транспортного засобу, П.І.Б. водія.

Згідно з п. 3 договору, оплата послуг здійснюється відповідно виставленого рахунку та акту виконаних робіт чи після замитнення вантажу виконавця після доставки вантажу отримувачу і виставленню рахунку, акту протягом трьох банківських днів (якщо інше не передбачено заявкою) в безготівковому розрахунку.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач послався на те, що свої зобов`язання за укладеним з відповідачем договором та відповідно до вказаних вище заявок ним виконано належним чином, на підтвердження чого надав копії міжнародних товарно-транспортних накладних СМR № 1220/04 та № 1220/03.

Листом від 26.03.2021 позивач надіслав відповідачеві рахунки-фактури на оплату послуг, міжнародні товарно-транспортні накладні з відмітками про одержання вантажу, акти виконаних робіт (послуг). 

Відповідач свої зобов`язання не виконав - оплату вартості послуг з перевезення вантажу в сумі 115    786, 00 грн (3 400 Євро за офіційним курсом, встановленим Національним банком України) не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом у даній справі.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що ТОВ «РЕСУРС ЛТД» не укладав з ПП «Логістсервіс» жодного договору чи заявки на перевезення, а копії договору №217/03/12 та заявок, які надані позивачем, містять підроблений відтиск печатки та підпис директора відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.
              
Відповідно до ч. 1.  ст. 202 Цивільного кодексу України  правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 4.  ст. 203 Цивільного кодексу України  правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За приписами ч.ч. 1,2  ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо  між сторонами  у передбачених законом порядку та формі  досягнуто згоди  щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити  предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 1  статті 181 зазначеного Кодексу передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1  ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо  сторони в належній формі досягли згоди  з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є  умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до      статті 316 Господарського кодексу України  та ст.ст.  929,        930 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до частини першої  статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі  ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до  ст. 525 ЦК України  одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не  допускається.

Відповідно до  ст. 610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому частиною 1 ст.    73, ч. 1 ст.    74 Господарського процесуального кодексу України    встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1    ст. 76 Господарського процесуального кодексу України    належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак, остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. 

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 927/313/18.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На вимогу суду апеляційної інстанції позивачем у судовому засіданні 12.10.2021 було надано пояснення, що укладення договору про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному та внутрішньому сполученні №217/03/12 від 03.12.2020 відбулось шляхом обміну листами на електронні адреси позивача та відповідача в особі В`ячеслава Заболотного.

На підтвердження факту укладення договору позивачем надано роздруківку електронного листування, в якому містяться копії договору №217/03/12 від 03.12.2020, заявок на перевезення вантажу, рахунків на оплату, актів, CMR накладних, а також договору від 01.01.2015 № 2015/01, укладеного між позивачем та фізичною особою - підприємцем Аврамовим Ю.О.     

Згідно з ст. 96 ГПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Роздруківка електронної переписки не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Отже, надана позивачем роздруківка електронної переписки не може бути використана як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.                

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 у справі № 922/1151/18, від 28.12.2019 у справі № 922/788/19, від 15.04.2021 у справі № 910/8554/20.

Відповідно до частини 6 статті 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення з відповідачем договору про надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному та внутрішньому сполученні №217/03/12 від 03.12.2020.

Так само, позивачем не доведено і факт вчинення ним дій щодо виконання зазначеного договору.
                  
            До того ж, на підтвердження виконання укладеного сторонами договору позивачем надано копії міжнародних товарно-транспортних накладних СМR № 1220/04 та № 1220/03, у яких перевізником вказано іншу особу.
          
При цьому позивачем не доведено, що перевезення на підставі  зазначених ТТН було здійснено саме за заявками відповідача.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати оскаржене у справі судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до        ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1      ст. 277 ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.  

За результатами апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення прийнято з порушенням процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові у повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 14  ст. 129 ГПК України        якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а прийняте у справі рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЛТД" задовольнити.

Рішення   господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі № 911/1178/21 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Логістсервіс" (14027, Чернігівська обл., місто Чернігів, ВУЛИЦЯ ОСВІТИ, будинок 4Б, квартира 40, ідентифікаційний код 37804534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЛТД" (07400, Київська обл., місто Бровари, ВУЛИЦЯ БОГУНСЬКОГО, будинок 19, ідентифікаційний код 24591106) 3  405, 00 грн (три тисячі чотириста п`ять гривень нуль копійок) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Київської області.

Матеріали справи № 911/1178/21 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 08.11.2021.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                А.М. Демидова