ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2021 р.           Справа№ 925/1615/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 28.10.2021
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Селянського (фермерського) господарства «Дружба»
на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 (повний текст підписано 28.04.2021) 
у справі №925/1615/20 (суддя Чевгуз О.В.)
за позовом Селянського (фермерського) господарства «Дружба»
до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (третя особа - 1)   
ОСОБА_2 (третя особа - 2)     
Фізична особа-підприємець Кравченко Володимир Віталійович (третя особа - 3)     
про визнання протиправним та скасування пункту наказу
            В судовому засіданні 28.10.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                         ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Селянське (фермерське) господарство «Дружба» (вул. Перемоги, 4, м. Тальне, Черкаська область, 20401, ідентифікаційний код 30190865) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код 39765890), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-5779/14-17-СГ від 19.07.2017, у якому зазначено: «Припинити за згодою сторін право користування земельними ділянками загальною площею 4,000 га, що перебувають в оренді відповідно до договору оренди землі від 05.03.2007, укладеного між Тальнівською районною державною адміністрацією та селянським фермерським господарством «Дружба», зареєстрованого у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.03.2007 за № 040779300004, зі змінами від 13.09.2007, зареєстрованими у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.09.2007 за № 040779300311, зі змінами від 12.04.2011, зареєстрованими у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.05.2011 за №712400004000389, в адміністративних межах Павлівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» та відшкодування судових витрат.
Підставами позову позивач зазначив те, що він не давав згоди на припинення права користування СФГ «Дружба» земельними ділянками загальною площею 4,000 га, що перебувають у нього в оренді відповідно до договору оренди землі від 05.03.2007, які Головне управління Держгеокадастру передало у власність третім особам у справі. А останні в свою чергу передали у платне строкове користування вказані землі    іншому орендарю.
У відзиві на позов відповідач зазначив про те, що позовні вимоги не підтверджені наданими доказами, суперечать нормам закону; правові підстави позову, форма порушеного права відсутні, не сформований предмет спору, що в сенсі ст. 2 ГПК України є підставою для відмови у позові. Аргументи, викладені позивачем, як підстави для звернення з позовом, не ґрунтуються на фактичних обставинах, з якими закон пов`язує визнання протиправним і скасування пункту наказу.
Наводить правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 27.07.2020 у справі № 912/686/17, згідно з якою застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16 (п. 38). 
Вирішуючи спір, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів.
В позовній заяві визначає, яке право особи чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суджу для вирішення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб (п.39).
Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, то відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення права особи, за захистом яких вона звернулася до суду, відповідно до вимог законодавства (п.40).
Так, відповідач зазначає, що пункти наказу, який являється організаційно-розпорядчим документом органу виконавчої влади, реалізовані (виконані), їх дія закінчилася (вичерпана), і як наслідок в оренді у Позивача залишилися земельні ділянки площею 44,2 га і площею 1,8011 га, а громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (треті особи у справі) отримали кожний у власність земельні ділянки площею по 2 га для ведення особистого селянського господарства. Зміст першого пункту наказу жодним чином не порушує невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів відповідача. У відзиві відповідач також зазначив, що позивач не дотримався вимог ст. 51 ГПК України, оскільки у позивача існують протиріччя з власниками земельних ділянок: громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з приводу передачі ділянок за угодами в користування іншому орендарю.
Позивач відповіді на відзив не подав.
19 лютого 2021 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця Кравченка В.В. надійшла спільна заява про залучення їх у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
В обґрунтування заяви заявники зазначили, що рішення суду у справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як власників земельних ділянок та ФОП Кравченка Володимира Віталійовича, як орендаря земельних ділянок, які виникли за результатами реалізації оспорюваного позивачем наказу.
Ухвалою від 23 лютого 2021 року Господарський суд Черкаської області залучив до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Фізичну особу-підприємця Кравченка Володимира Віталійовича.
15 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло письмове пояснення, у якому вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України просила закрити провадження у справі, оскільки суть спору носить приватноправовий характер, так як рішення суду може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як власників земельних ділянок та ФОП Кравченка Володимира Віталійовича, як орендаря цих земельних ділянок, які виникли з подальшому за результатами реалізації оспорюваного позивачем наказу, спір не підвідомчий господарським судам, з урахуванням змісту позовних вимог та складу сторін спору, та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У задоволенні клопотання про закриття провадження у справі суд відмовив, посилаючись на наступне.
Третя особа зазначає,    що спір є приватноправовим, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішення такого спору впливає на права та обов`язки фізичних осіб, які є власниками земельних ділянок, та залученні до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору. 
Так, предметом спору у даній справі є вимога СФГ «Дружба» про визнання протиправним та скасування п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про припинення за згодою сторін права користування земельними ділянками, що перебувають в оренді відповідно до договору оренди землі від 05.03.2007, укладеного між Тальнівською районною державною адміністрацією та селянським фермерським господарством «Дружба».
Ухвалою від 16.09.2020 у справі № 580/3819/20 між тими самим сторонами, про той самий предмет Черкаський окружний адміністративний суд вже досліджував вказане питання та вказав, що    оскільки позивач є юридичною особою - суб`єктом господарювання, а позов спрямований на поновлення порушеного, на його думку, права на користування позивачем земельними ділянками, що перебувають у нього в оренді відповідно до договору оренди землі від 05.03.2007, тобто на врегулювання майнових відносин у сфері його господарської діяльності, оскільки предмет спору пов`язаний безпосередньо з цивільними майновими правовідносинами, прийшов до висновку, що на нього не поширюється юрисдикція адміністративних судів. 
Вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, згідно з ч. 1    ст. 2 Господарського процесуального кодексу України    є завданням господарського судочинства та відповідно до    ст. 20 цього Кодексу    підвідомчі господарським судам. Роз`яснив, що спір підвідомчий господарському суду.
Пунктом 1 частини 1    статті 231 Господарського процесуального кодексу України    встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Враховуючи обставини даної справи, зміст і характер відносин між учасниками справи, суд дійшов, до висновку, що в даному випадку позивач вірно визначив юрисдикцію спору при зверненні з цим позовом до господарського суду, отже відсутні підстави для закриття провадження з наведених третьою особою підстав.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі       №925/1615/20 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що припинення права користування позивачем земельними ділянками загальною площею 4,000 га на підставі пункту першого спірного наказу відбулось без згоди позивача, а також те, що він дізнався про існування наказу лише 12.03.2020.
Листи-згоди є письмовими доказами належно оформленого добровільного волевиявлення (згоди) позивача на вилучення ділянки, що перебуває в користуванні та в розумінні частини 6 статті 118 Кодексу позивач надав погодження землекористувача, яке є необхідною умовою для вилучення частини ділянки з метою припинення права користування, подальшої передачі її у власність іншій особі та внесення відповідних змін до Договору в частині зміни об`єкта оренди, а саме зменшення загальної площі орендованих земельних ділянок.
Дії позивача відповідають нормі пункту «а» статті 141 Кодексу, за якою підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від такого права.
Пункти наказу, зокрема й оспорюваний позивачем, який являється організаційно-розпорядчим документом органу виконавчої влади, реалізовані (виконані), їх дія закінчилася (вичерпана), і як наслідок в оренді у позивача залишилися земельні ділянки площею 44,2 га і площею 1,8011 га, а громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали кожний у власність земельні ділянки площею по 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.
Суд дійшов до висновку, що оформлення права на землю за іншими особами не суперечить положенням частини 5 статті 116 Земельного кодексу України та не порушує права позивача на користування земельними ділянками за Договором. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 25.05.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд не конкретизував у даному випадку, щодо яких саме земельних ділянок за договором, на його переконання, не порушено право позивача, чи виключно щодо земель державної власності, чи разом із землями, які передано у приватну власність;
- позивач за весь час взаємовідносин з відповідачем не надавав згоди на припинення за згодою сторін права користування позивачем (СФГ «Дружба») земельними ділянками загальною площею 4,0000 га, що передані у власність зазначеним вище громадянам, тобто позивач не ініціював добровільної відмови від права користування земельною ділянкою, що передбачено пунктом «а» ст.141 ЗК України, оскільки зі змісту вищевказаних Листа-Згоди від 22.03.2016 №918 та Листа-Згоди №914 від 22.03.2016 мова йде виключно про згоду на зменшення площ орендованих земель державної власності із загальної площі 5,8022 га на 1,8022 га, тобто акцент зроблено на те, скільки земель саме державної власності залишиться у користуванні позивача, а не на припинення права на їх використання в цілому після зміни власників частини земель, як то визначено в оспорюваному наказі;
- суд залишив буз розгляду заяви третіх осіб про застосування позовної давності, при цьому не зазначивши, чи порушене у даному випадку право або охоронюваний законом інтерес позивача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на  апеляційну скаргу  представник відповідача повністю спростовує доводи апелянта, у задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.
Треті особи ОСОБА_1 та ФОП Кравченко В.В. надали письмові пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких зазначають, що відмова третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як власників новоутворених земельних ділянок, на укладання договору оренди  цих земельних ділянок з позивачем СФГ «Дружба» строком на 49 років та орендною платою 4,5% від нормативної грошової оцінки землі, є підставою для даного судового спору. Повністю спростовують доводи апелянта, апеляційну скаргу просять залишити без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
          Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1615/20. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Селянського (фермерського) господарства «Дружба» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/1615/20 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.
25.06.2021 матеріали справи №925/1615/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Одночасно в апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке вмотивоване отриманням останнім повного тексту рішення 05.05.2021, що підтверджується поштовим штрихкодовим ідентифікатором за №1801604754182 на копії поштового конверта та витягом з сайту Укрпошти про отримання вказаного відправлення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 поновлено Селянському (фермерському) господарству «Дружба» строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/1615/20, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 26.08.2021.
26.08.2021 розгляд справи №925/1615/20 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на самоізоляції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 після виходу судді Михальської Ю.Б. з самоізоляції, призначено справу до розгляду на 23.09.2021.
В судовому засіданні 23.09.2021 розгляд справи відкладено на 28.10.2021 у зв`язку з неявкою учасників апеляційного провадження.

Явка представників сторін
Учасники апеляційного провадження в судове засідання апеляційної інстанції 28.10.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
28.10.2021 до канцелярії суду поштовим відправленням надійшла заява голови СФГ «Дружба»  про розгляд апеляційної скарги у відсутність апелянта та/чи його представника.
Причини неявки інших учасників апеляційного провадження суду не відомі.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України). 
Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на задоволення клопотання апелянта про розгляд справи у його відсутність, та те, що явка інших учасників апеляційного провадження обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх  відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
05 березня 2007 року між Тальнівською районною державною адміністрацією в особі першого заступника голови райдержадміністрації Свідерського Юрія Володимировича, який діє на підставі пункту 2 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Законом України «Про оренду землі», пунктом «а» статті 17, статтями 93, 124, 125, пунктом 12 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України, розпорядження голови Тальнівської райдержадміністрації від 03.11.2006 № 613 «Про деякі питання укладання договорів оренди земельної ділянки за межами населених пунктів в районі», протокол засідання комісії районної державної адміністрації з проведення конкурсу щодо набуття права оренди землі від 30.01.2007 № 19 (далі - Орендодавець) та Селянським (фермерським) господарством «Дружба» в особі голови Тульчинського Сергія Борисовича, який діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 12.10.1998, код ЄДРПОУ 30190865 (далі - Орендар, позивач по справі) укладено договір оренди землі № 96 (далі - Договір), у відповідності до якого Тальнівська районна державна адміністрація на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 1 березня 2007 року № 96 надає, а Селянське (фермерське) господарство «Дружба» приймає в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку площею - 50,00 га, земель резервного фонду - 44,2 га, земель державного земельного запасу - 5,8 га, які знаходяться за межами населеного пункту в адмінмежах Павлівської сільської ради (п. 1. Договору).     
В оренду передаються     земельні ділянки     загальною площею 50,00 га (п. 2. Договору).                                         
Відповідно до п. 8. Договору Договір укладено на землі площею 50,00 га терміном з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2011 року.
Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 15. Договору). 
Договір зареєстрований     у Тальнівському     районному відділі     Черкаської     філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.03.2007 за № 040779300004. 
Змінами № 431 до Договору оренди землі від 05 березня 2007 року № 96 від 13.09.2007 (далі - Зміни № 431) були внесені наступні зміни договору: 
« 1.1. Відповідно до розпорядження районної державної адміністрації від 13 вересня 2007 року № 431 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 01.03.2007 № 96»:
1. Внести зміни в пункт 1 розпорядження голови районної державної адміністрації від 01.03.2007 № 96 «Про передачу в оренду земельних ділянок СФГ «Дружба» за межами населеного пункту в адмінмежах Павлівської сільської ради», замінивши слова терміном на 5 (п`ять) років з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2011 року» на слова «земельний запас - 5,8 га терміном з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2026 року», резервний фонд - 44,2 га терміном з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2011 року» в адмінмежах Павлівської сільської ради за згодою сторін». 
Зміни № 431 зареєстровані у Тальнівському     районному відділі     Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.09.2007 за №040779300311. 
Змінами № 210 до Договору оренди землі від 05 березня 2007 року № 96 із змінами від 13.09.2007 № 431 від 12.04.2011 (далі - Зміни № 210) були внесені такі зміни договору: 
« 1. Тальнівська районна державна адміністрація згідно розпорядження райдержадміністрації від 01.03.2007 № 96 «Про передачу в оренду земельної ділянки СФГ «Дружба» за межами населеного пункту в адмінмежах Павлівської сільської ради» із змінами, внесеними розпорядженням райдержадміністрації від 13.09.2007 № 431 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 01.03.2007 №96» надала, а СФГ «Дружба» прийняло в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею - 44,200 га із земель резервного фонду та площею - 5,8011 га із земель державного запасу (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з орендною платою 4,5 відсотки від нормативної грошової оцінки землі, з урахуванням щорічної індексації, визначеної постановою Кабінету Міністрів України, терміном з 1 січня 2007 року по 01.01.2036 року, за межами населеного пункту в адмінмежах Павлівської сільської ради.
Згідно з розпорядженням райдержадміністрації від 05.04.2011 №210 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документа, що посвідчує право оренди земельною ділянкою СФГ «Дружба» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель резервного фонду, які відносяться до земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля, в адмінмежах Павлівської сільської ради, Тальнівського району, Черкаської області, за межами населеного пункту та внесення змін до розпорядження районної державної адміністрації від 01.03.2007 № 96 зі змінами» домовилися про внесення змін до договору оренди землі від 05.03.2007 № 96 із змінами від 13.09.2007 № 431 в частині зміни розміру орендної плати та термінів дії договору.
2. В оренду передається     земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 44,2000 га із земель резервного фонду та площею 5,8011 га із земель державного земельного запасу (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту в адмінмежах Павлівської сільської ради.
4. Нормативна грошова оцінка земель наведена в додатку.                                        
8. Зміни до Договору оренди землі діють з 01 січня 2011 року. Договір укладено на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею - 44,2000 га із земель резервного фонду та площею - 5,8011 га із земель державного земельного запасу (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном з 1 січня 2007 року по 01.01.2036 за межами населеного пункту в адмінмежах Павлівської сільської ради. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк при підтвердженні виконання обов`язків по договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Зміни № 210 зареєстровані у відділі Держкомзему у Тальнівському     районі     Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.05.2011 за №712400004000389.
Відповідно до наказів Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-5012/14-15-СГ від 06.10.2015 та № 23-6516/14-15-СГ від 17.12.2015 громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності у власність, розташованих в адмінмежах Павлівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за межами населеного пункту орієнтовним розміром 2,0000 га кожному з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
У 2016 році СФГ «Дружба», як землекористувач, надало нотаріально засвідчені листи-згоди адресовані Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області щодо розроблення технічної документації із землеустрою, поділу та як наслідок зменшення загальної площі частини за рахунок орендованої земельної ним ділянки за кадастровим номером 7124087800:01:001:0590 площею 5,8011 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель державної власності на користь фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для отримання ними у власність земельних ділянок по 2,0000 га кожному.
Відповідно до довідки, виданої відділом Держземагенства в Тальнівському районі № 10678 від 06.12.2016, кадастровий номер земельної ділянки 7124087800:01:001:0590 скасовано та внаслідок поділу утворилось три нові земельні ділянки з кадастровими номерами: 7124087800:01:001:0688 (площею 2,0000 га), 7124087800:01:001:0689 (площею 1,8011 га) та 7124087800:01:001:0633 (площею 2,0000 га), відповідно до розробленої технічної документації із землеустрою.
Поділ здійснено з метою формування земельних ділянок площею по 2,0000 га кожна для подальшої їх безоплатної передачі у власність учасникам бойових дій в зоні проведення ООС.
Відповідно до наказів ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 23-6698/14-17-СГ від 11.08.2017 та № 23-6697/14-17-СГ від 11.08.2017 було затверджено проекти землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок площею 2,0000 га кожна та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 7124087800:01:001:0633 та ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 7124087800:01:001:0688 із земель сільськогосподарського призначення державної власності із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в адмінмежах Павлівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.
На даний час за громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки за кадастровими номерами 7124087800:01:001:0633 та 7124087800:01:001:0688.
В матеріалах справи наявні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.
Таким чином, у СФГ «Дружба» залишились у користуванні на умовах оренди наступні земельні ділянки, із земель резервного фонду - 44,2000 га (кадастровий номер - 7124087800:01:001:0593); із земель запасу - 1,8011 га (кадастровий номер змінено з 7124087800:01:001:0590 на 7124087800:01:001:0689) внаслідок поділу земельної ділянки.
Вказані обставини також встановлені рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 у справі №925/171/20, яке набрало законної сили 28.09.2020 та яким ухвалено внести зміни до укладеного між Тальнівською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством «Дружба» (м. Тальне, Черкаська область) Договору оренди землі № 96 від 05.03.2007 року із змінами № 431 від 13.09.2007 року;     № 210 від 12.04.2011 року від 05.03.2007, а саме:
- викласти пункт 2 в наступній редакції:
«В оренду передаються земельні ділянка державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) площею 46,0011 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких 44,2000 га з кадастровим номером 7124087800:01:001:0593 та 1,8011 га з кадастровим номером 7124087800:01:001:0689 за межами населеного пункту в адміністративних межах Павлівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області»;
- викласти пункт 5 в наступній редакції:
«Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату внесення змін до договору оренди землі складає 1617610 (один мільйон шістсот сімнадцять тисяч шістсот десять) грн. 28 коп.»
- викласти пункт 9 в наступній редакції:
«Орендна плата вноситься орендарем за земельну ділянку площею - 46,0011 га в грошовій формі та становить 4,5 відсотка від нормативної грошової оцінки в рік, що на дату внесення змін до договору оренди землі складає 72792,46 (сімдесят дві тисячі сімсот дев`яносто дві) грн. 46 коп. щорічно»;
-    пункт 15 виключити.
Інші положення договору оренди землі, зареєстрованого 06.05.2011 за    № 712400004000389 (зміни № 210 від 12.04.2011), залишені без змін.
Відповідно до ч. 4.    ст. 75        Господарського процесуального кодексу України    обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» № 5245-VI від 06.09.2012, з 01.01.2013 повноваження по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності відносяться до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.     
Відповідно до п. п. 2, 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Черкаській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. 
25 квітня 2015 року була проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Наказом Держгеокадастру від 26.05.2015 №84 «Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області» погоджена можливість забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що припиняється.
За твердженнями позивача, з пункту 1, прийнятого в односторонньому порядку та без узгодження з ним, наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-5779/14-17-СГ від 19.07.2017 йдеться про припинення за згодою сторін права користування позивачем (СФГ «Дружба») земельними ділянками загальною площею 4,000 га, що перебувають у нього в оренді відповідно до договору оренди землі від 05.03.2007.                    
Позивач лише 12.03.2020 дізнався про існування спірного наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-5779/ 14-17-СГ від 19.07.2017, із поданого відповідачем до господарського суду відзиву на позовну заяву СФГ «Дружба» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про внесення змін до договору оренди землі в справі № 925/171/20, про що зазначено в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 12.03.2020. З наведених підстав, окрім іншого, зазначає, що звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.
Зі змісту спірного наказу (пункт 2) також йдеться, що відповідач в односторонньому порядку змінив розмір нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок, що становить 1 831 349,79 грн., розмір річної орендної плати на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки.
Позивач зазначає, що оскільки судовим рішенням внесено зміни до Договору оренди землі у зв`язку із зменшенням площі орендованої земельної ділянки, інші пункти спірного наказу, окрім пункту 1, не мають юридичного значення на час звернення до суду цим позовом, оскільки Господарським судом Черкаської області, при вирішенні спору про внесення змін до договору оренди землі, надано належну правову оцінку копії додаткової угоди та спірного наказу та встановлено, що 19.07.2017 відповідачем прийнято спірний наказ про внесення змін до договору оренди землі, яким припинено позивачу за згодою сторін право користування земельними ділянками площею 4,0000 га за договором оренди землі від 05.03.2007. 
Отже, позивач зазначає, що підстава для оскарження пунктів 2, 3 та 4 в спірному наказі фактично відпала, проте пункт 1 наказу, на думку позивача, є суперечливим та незаконним, з огляду на те, що внесення змін у діючі договори оренди мають відбуватись саме за домовленістю сторін, шляхом укладання змін до договору оренди, а у випадку не досягнення згоди, за рішенням суду.
Вирішуючи питання про припинення права користування земельними ділянками, а також здійснюючи контроль за дотриманням земельного законодавства зі сторони СФГ «Дружба», та вважаючи, що останнім застосовується ставка земельного податку у меншому розмірі, ніж запропоновано відповідачем, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повинно було погодити усі істотні питання щодо запропонованих змін до діючих договорів оренди, як то припинення чи продовження використання змінених площ земельних ділянок та виключно в частині використання земель саме державної власності, погодити нові ставки податку з орендарем земельної ділянки, та лише після наведених дій винести відповідний наказ.
Позивач зауважує, що відповідач не повинен був виходити за межі делегованих йому повноважень, а саме не мав права втручатися у взаємовідносини між СФГ «Дружба» та новими власниками земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , загальною площею 4,000 га, які отримані ними із числа земель державної власності у приватну власність, оскільки відповідно до частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі» та п. 38 договору оренди землі № 96 від 01.03.2007 (із змінами від 13.09.2007 та 12.04.2011), перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
З наведених спеціальних вимог Закону України «Про оренду землі» вбачається, що перехід права власності від держави до фізичної особи не створює наслідків у вигляді припинення договору оренди землі.                    Такі обставини матимуть місце тільки, якщо це передбачено договором оренди земельної ділянки (ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).
При цьому новий власник земельної ділянки, щодо якої оформлено договір оренди, одночасно з отриманням права власності на землю отримує також права та обов`язки попереднього власника за чинними договорами оренди (ч. 1 ст. 1481 Земельного кодексу). Таким чином, перехід прав та обов`язків відбувається автоматично, незалежно від того, внесено зміни до договору оренди землі чи ні.
Відповідно до пунктів 34 та 37 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.
Позивач стверджує, що не надавав згоди на припинення за згодою сторін права користування позивачем СФГ «Дружба» земельними ділянками загальною площею 4,000 га, що передані у власність зазначеним вище громадянам, не ініціював добровільної відмови від права користування земельною ділянкою, що передбачено пунктом «а» ст. 141 ЗК України, оскільки зі змісту листа-згоди від 22.03.2016 № 918 та листа-згоди від 22.03.2016 № 914 йдеться про згоду на зменшення площ орендованих земель державної власності із загальної площі 5,8022 га на 1,8022 га, тобто акцент зроблено про те, скільки земель саме держаної власності залишиться у користуванні позивача, а не на припинення права на їх використання в цілому, як то визначено в спірному наказі.
Позивач зазначає, що прийняття відповідачем неправомірного рішення призвело до припинення правовідносин між СФГ «Дружба» та громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових інтересів позивача, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок поділу земельної ділянки за кадастровим номером 7124087800:01:001:0590 із раніше використовуваних земель державної власності на три нові земельні ділянки, а саме: 7124087800:01:001:0689 (площею 1,8011 га - частина земель держаної власності, що залишилась від розподіленої) та за кадастровими номерами 7124087800:01:001:0633 (2,0000 га - перейшла у приватну власність ОСОБА_1 ), 7124087800:01:001:0688 (2,0000 - перейшла у приватну власність ОСОБА_2 ) укладено нові договори з іншим орендарем, що у свою чергу порушує право СФГ «Дружба» на правомірне користування відведеними у власність громадянам земельними ділянками, та змушує звертатись за захистом порушених прав до суду.
В матеріалах справи наявні Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та копії договорів оренди земельних ділянок від 01.06.2018 та від 06.08.2018, укладених між ФОП Кравченком В.В. та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (відповідно).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої    статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються    Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 13 Конституції    України    земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції    України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами    України.
Згідно з частиною другою статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 Земельного кодексу України, відповідно до частини 6 якої до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, додається зокрема погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
У частинах першій та другій статті 116    Земельного кодексу України встановлено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно з    частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України    земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
У статті 140    Земельного кодексу України України    визначено, що припинення права користування земельною ділянкою можливе лише за добровільною згодою користувача або шляхом примусового вилучення у нього земельної ділянки.
Відповідно до статті 149    Земельного кодексу України примусове вилучення земельної ділянки без згоди землекористувача можливе лише в судовому порядку за позовом відповідного органу влади чи місцевого самоврядування.
Отже матеріалами справи не підтверджено, що припинення права користування позивачем земельними ділянками загальною площею 4,000 га на підставі пункту першого спірного наказу відбулось без згоди позивача, а також те, що він дізнався про існування наказу лише 12.03.2020.
Листи-згоди є письмовими доказами належно оформленого добровільного волевиявлення (згоди) позивача на вилучення ділянки, що перебуває в користуванні та в розумінні частини 6 статті 118 Кодексу позивач надав погодження землекористувача, яке є необхідною умовою для вилучення частини ділянки з метою припинення права користування, подальшої передачі її у власність іншій особі та внесення відповідних змін до Договору в частині зміни об`єкта оренди, а саме зменшення загальної площі орендованих земельних ділянок.
Дії позивача відповідають нормі пункту «а» статті 141 Кодексу за якою підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від такого права.
Пункти наказу, зокрема й оспорюваний позивачем, який являється організаційно-розпорядчим документом органу виконавчої влади, реалізовані (виконані), їх дія закінчилася (вичерпана), і як наслідок в оренді у позивача залишилися земельні ділянки площею 44,2 га і площею 1,8011 га, а громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали кожний у власність земельні ділянки площею по 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.
Суд дійшов обгрунтованого  висновку, що оформлення права на землю за іншими особами не суперечить положенням частини 5 статті 116 Земельного кодексу України та не порушує права позивача на користування земельними ділянками за Договором, а саме: із земель резервного фонду - 44,2000 га (кадастровий номер - 7124087800:01:001:0593); із земель запасу - 1,8011 га (кадастровий номер змінено з 7124087800:01:001:0590 на 7124087800:01:001:0689), що вбачається з матеріалів справи.
З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з відсутністю порушених прав або охоронюваного інтересу позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Щодо застосування строку давності за заявою третіх осіб, апеляційний господарський суд враховує наступне.
Згідно частини четвертої статті 267 наведеного Кодексу, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.
Оскільки судом не встановлено наявність порушених прав або охоронюваного інтересу позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку з чим в позові відмовлено, судом першої інстанції правомірно залишено без розгляду заяви третіх осіб про застосування позовної давності.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.
Відповідно до  статті 236 ГПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1  статті 237 ГПК    України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції, який обгрунтовано їх відхилив і такі не спростовують зроблених судом висновків про наявність підстав для відмови в позові.
З огляду на те, що під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не підтверджено неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, що підлягають застосуванню, та не встановлено порушення норм процесуального права щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Селянського (фермерського) господарства «Дружба» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/1615/20.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Дружба» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/1615/20 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/1615/20 залишити без змін.
3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Селянське (фермерське) господарство «Дружба»
4.Матеріали справи №925/1615/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
          Повний текст постанови підписано   15.12.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М. з лікарняного та відпусток.  
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська