ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/7393/20                                        Головуючий суддя І інстанції Шарко О. П.
Провадження № 22-ц/818/4792/21                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: страхування, з них
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2021 року                             м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів:                 - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря : Семикрас О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 березня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Шарка О.П., по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової шкоди в порядку регресу,
встановив:

12 грудня 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової шкоди в порядку регресу у сумі 27817 грн. 44 коп.
Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2018 року, о 10 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ГАЗ 3302-415», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Полтавський Шлях, 47/49, у м.Харкові, не вибрав безпечного бокового інтервалу, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечного інтервалу руху, скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Mercedes -Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України. 
Вказало, що чинною постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.12.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 15 грудня 2018 року, приблизно о 10 год. 40 хв., по вул. Полтавський Шлях, 47/49. Постановою також встановлено, що внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, був пошкоджений транспортний засіб та завдано матеріальної шкоди іншому учаснику цієї дорожньо - транспортної пригоди марки «Mercedes -Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . 
Зазначило, що відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно - правової відповідальності, у зв`язку з чим позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 27717 грн. 44 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №937253 від 16.04.2019 року. Крім того, позивачем були понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в загальному розмірі 800 грн., що підтверджується платіжним дорученням №937349 від 18.04.2019 року. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивачем направлявся лист про досудове врегулювання спору, яке залишено ним без уваги. 
На підставі вищевикладеного, Моторне (транспортне) страхове бюро України просило суд стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоди в порядку регресу у сумі 27817 грн. 44 коп.
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 березня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро сплачене страхове відшкодування у загальному розмірі 27817 грн. 44 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. 
27 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд вищевказаного судового рішення.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01 червня 2021 року заяву залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1   просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, стягнути судові витрати з позивача.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення незаконне, необґрунтоване, прийнято при неповному з`ясуванні дійсних та фактичних обставин справи, з невірним застосування норм матеріального та процесуального права.
Зазначив, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Вказав, що представником позивача МТСБУ не було доведено до суду про наявні дійсні обставини за страховою справою №55852, це призвело до прийняття незаконного рішення у зв`язку з тим, що позову було подано до неналежного відповідача.
Зазначив, що відповідно до довіреності виданої юридичною особою МТСБУ від 18.03.2020 року №4.1-01/135 (а.с. 6, 63) вона видана адвокату Гермашу Сергію Михайловичу на виконання Договору про надання послуг у сфері права №4.1/12- 03/2020 від 12.03.2020 року укладеного між МТСБУ та ФОП ОСОБА_3 , який має повноваження представляти інтереси МТСБУ у судових органах. Саме представник позивача ФОП ОСОБА_4 наділено повноваженнями від юридичної особи в межах укладеного договору з МТСБУ, саме він здійснив сплату судового збору, як представник МТСБУ, про що свідчить платіжне доручення у матеріалах справи. Щодо адвоката Гермаша С.М. дана особа не є суб`єктом, який наділений повноваженнями представляти інтереси юридичної особи МТСБУ. До позовної заяви не надано документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги. З адвокатом не укладено договір про надання професійної правничої допомоги відповідно до вимог ст. ст. 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» також відсутній в матеріалах ордер адвокату
Зазначив, що відповідач перебував у трудових відносинах з роботодавцем та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, та відповідно до постанови Великої палати Верховного суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц шкоду повинен відшкодовувати саме роботодавець - ОСОБА_5 .
Вказав, за домовленістю через нього будуть відбуватися щомісячні добровільні платежі від його роботодавця ОСОБА_5 у розмірі 100 грн на рахунок МТСБУ, які продовжують надходити і на даний час до подачі позовної заяви, про що позивач не повідомив суд. Відповідно до чеків з «Приватбанку» за період з 22.04.2020 по 21.02.2021 вже було переведено на рахунок позивача 1000,00 грн. погашення по справі №55852 (а.с.83-92).
Зазначив, що ознайомившись зі Звітом №72/1 на підставі якого було здійснено розрахунки (а.с.19-44) вони також мають невірні розрахунки, що не було взято до уваги судом. Так відповідно до Звіту наведено основний розрахунок за формулою №23 (а.с.26 абз.6) показник вартості ремонтних робіт зазначено суму «9417,75 грн.», яка є показником з калькуляції №72/1/19 від 14.03.2019 року, але в дійсності відповідно до калькуляції №72/1/19 від 14.03.2019 року (а.с.31) показник вартості ремонтних робіт складає «6168,75 грн.», що має менший показник та впливає на загальну суму у бік зменшення суми страхового нарахування.
Виявлені грошові розрахунки загальної вартості страхового відшкодування є підставою для визнання такого звіту неналежним доказом по справі та проведення додаткових розрахунків або повторної експертизи для визначення дійсної суми для остаточної виплати потерпілому.
Окремо слід зазначити, що відповідно до матеріалів справи та розрахункам наявних у ній, МТСБУ потерпілого за наслідками ДТП було проведено невірну виплату. Так відповідно до звіту сума складала 31651,66 грн. (а.с.26) при цьому безпідставна (так як не підтверджена жодним розрахунком) виплата МТСБУ на рахунок потерпілого склала лише 27714,44 грн. (а.с.47), що свідчить про недоплату потерпілому та підставою залучення даної особи до даного судового провадження для реалізації права на подання зустрічного позову і з`ясування дійсності сплачених коштів особі.
Звертає увагу, що у відповідності до правил, передбачених п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом від 24.11.2003 N142/5/2092 Міністерства Юстиції України та Фонду Державного майна України виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Позивачем не надано суду підтвердження про повідомлення особи, яку було визнано винуватим за наслідками ДТП та роботодавця, за адресою знаходження пошкодженого автомобіля потерпілого на огляд автомобіля. Протокол огляду транспортного засобу (а.с.32) відбувся без запрошення відповідача по справі, що позбавило його можливості надати заперечення та бути присутнім під час огляду. За таких обставин, дослідження оцінювачем ФОП ОСОБА_6 проведено з порушенням п. 5.2. вказаної Методики та Закону, що порушує права відповідача по справі.
У письмовому відзиві представник позивача ОСОБА_7 просить рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Вказав, що посилання відповідача викладені у апеляційній скарзі вважати необґрунтованими та такими, що не мають значення для справи.
Зазначив, що наданий відповідачем договір є договором транспортування (перевезення) вантажу для здійснення діяльності щодо транспортування вантажу, виконавець за договором обов`язково повинен мати відповідний КВЕД (класифікатор видів економічної діяльності) 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 - Надання послуг перевезення речей (переїзду). Відповідач не є суб`єктом підприємницької діяльності та не має відповідного КВЕД, що виключає можливість здійснення Відповідачем транспортування вантажу, згідно законодавства. Також Відповідачем не надано товарно-транспортної накладної, на перевезення вантажу на момент ДТП яка мала місце 15.12.2018 року. Таким чином, на думку представника Позивача, наданий Відповідачем Договір підряду від 04.01.2018 року, не може прийматися до уваги судом як належний та допустимий доказ.
Вказав, що як вбачається з Довідки про ДТП (Додаток до позовної заяви №3), під час оформлення ДТП, працівниками Управління патрульної поліції в Харківській області, було встановлено, що транспортний засіб «ГАЗ 3302-415», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував Відповідач, належить гр. ОСОБА_8 , а не гр. ОСОБА_5 , що суперечить умовам вищевказаного Договору та спростовую передчасну правову позицію Апелянта. Згідно наданого Договору підряду від 04.01.2018 року, Відповідач не являється працівником, а ОСОБА_5 , не являється роботодавцем у розумінні норм трудового законодавства. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про перебування Відповідача на момент ДТП саме у трудових відносинах з гр. ОСОБА_5 та виконання Відповідачем своїх трудових обов`язків перед своїм роботодавцем, оскільки відсутня заява про прийнятні на роботу та трудова книжка або трудовий договір. Також Відповідачем не доведено факту роботи за правилами внутрішнього трудового розпорядку з визначенням робочого місця, а також не надано доказів виплати заробітної плати за трудовим договором.
Зазначив, що оскільки дана справа є малозначною, то представництво інтересів Повивача по даній справі можливе на підставі довіреності, а отже передчасні твердження Відповідача відносно відсутності повноважень у представника Позивача, не заслуговують на увагу суду.
Вказав, що виклик зацікавлених осіб на огляд пошкодженого транспортного засобу не є обов`язковим, а здійснюється у разі потреби, а отже посилання Відповідача на істотні порушення під час здійснення експертного дослідження є необґрунтованим та безпідставним.
       Таким чином відсутність іншого учасника під час проведення огляду пошкодженого транспортного засобу жодним чином не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, пояснення учасників справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам
Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з відповідача, як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи підлягає стягненню на користь позивача відшкодування шкоди, розмір якого визначено з урахуванням обставин справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що встановлено, що 15 грудня 2018 року, о 10 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ГАЗ 3302-415», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Полтавський Шлях, 47/49, у м.Харкові, не вибрав безпечного бокового інтервалу, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечного інтервалу руху, скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Mercedes -Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України. 
Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова (справа 639/7376/18) від 26 грудня 2018 року встановлено, що зазначена ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1 , якого визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
У відповідності до ч.4, ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено  ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, проте, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.   
Позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 27717 грн. 44 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. 
Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №937253 від 16.04.2019 року. Крім того, позивачем були понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в загальному розмірі 800 грн., що підтверджується платіжним дорученням №937349 від 18.04.2019 року . 
Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку з чим потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. 
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально.
Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви.
Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Таким чином, фактичні витрати позивача, пов`язані зі страховим випадком складають 27817 грн. 44 коп., які підлягають стягненню з відповідача. 
Доводи скарги, що відповідно до довіреності виданої юридичною особою МТСБУ від 18.03.2020 року №4.1-01/135 на ім`я адвокату Гермашу Сергію Михайловичу на виконання Договору про надання послуг у сфері права №4.1/12- 03/2020 від 12.03.2020 року укладеного між МТСБУ та ФОП ОСОБА_3 , який має повноваження представляти інтереси МТСБУ у судових органах, та саме представник позивача ФОП ОСОБА_4 наділено повноваженнями від юридичної особи в межах укладеного договору з МТСБУ, а адвокат Гермаша С.М. не є суб`єктом, який наділений повноваженнями представляти інтереси юридичної особи МТСБУ. До позовної заяви не надано документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги та виконання договору про надання послуг у сфері права №4.1/12-03/2020 від 12.03.2020. З адвокатом не укладено договір про надання професійної правничої допомоги відповідно до вимог ст. ст. 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» також відсутній в матеріалах ордер адвокату,не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Інші доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1     - залишити без задоволення.
Заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.
Головуючий                                                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                                                      А.В.Котелевець.

О.М.Хорошевський.