ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1368/21                                                     Суддя першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Бєлової Л.В., Єгорової Н.М.,
при секретарі                    - Закревській І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради на проголошене о 11 годині 23 хвилині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року, повний текст якого складено 14 липня 2021 року, у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа - Чернігівська міська рада, про визнання протиправним та скасування припису, -
          
В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2021 року Комунальне підприємство «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради (далі - Позивач, КП «ЧТУ») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування припису від 04.02.2021 року №26-ДК/22Пр/03/01/-21.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року залучено до участі у справі Чернігівську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (далі - Третя особа, Чернігівська міськрада).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на спірні правовідносини не поширюються, а порушення процедури прийняття припису за умови документального підтвердження факту нецільового використання земельної ділянки не може бути безумовним наслідком його скасування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, всупереч положень чинного законодавства оскаржуваний припис не містить чіткого алгоритму дій, які має вчинити КП «ЧМУ» з метою його виконання, а також складений не за встановленою формою, по-друге, акт перевірки складено з порушенням процедури та не містить відомостей щодо складання його у присутності представників КП «ЧМУ», по-третє, будь-яких доказів негативного впливу використання частини земельної ділянки в якості автостоянки матеріали справи не містять, по-четверте, судом безпідставно враховано відзив ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та додані до нього документи, оскільки вони подані без дотримання вимог ст. 162 КАС України, по-п`яте, в якості доказів судом були використані документи та відомості, що не були відображені у приписі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2021 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.10.2020 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на спірні правовідносини не поширюються, а відтак акт перевірки вимог дотримання земельного законодавства за об`єктом «земельна ділянка» складено у відповідності до вимог чинного законодавства та є належним доказом у справі, по-друге, рішення суду засноване на матеріалах, які оцінювалися також у ході перевірки, по-третє, окремі неточності в оформленні матеріалів перевірки не можуть бути підставою для скасування припису, в якому, всупереч доводів Апелянта, викладені способи усунення порушень. Окремо заперечує щодо присудження на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дія договору про надання правової допомоги завершилася 01.08.2021 року, у той час як платіжне доручення датоване 02.08.2021 року та вказує на безпідставність оплати послуг адвоката.
У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу від Третьої особи справи не надійшло.
Представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що КП «ЧТУ» має у постійному користуванні земельну ділянку державної форми власності з кадастровим номером 7410100000:02:026:0042, площею 5,19 га по вул. Шевченка, 50, м. Чернігів, яка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, має цільове призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд міського електротранспорту, вид використання - для обслуговування території управління (т. 1 а.с. 91-96, 142-148, 199-202).
Згідно направлень №1083, №1084, 1085 від 27.10.2020, №588 від 14.12.2020 року працівників Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області направлено на проведення ревізії фінансово-господарської діяльності КП «ЧТУ» з метою перевірки дотримання вимог законодавства з 03.11.2020 по 14.12.2020 року (т. 1 а.с. 206-209).
Виявлені порушення зафіксовані в акті ревізії фінансово-господарської діяльності КП «ЧТУ» за період з 01.07.2018 року по 31.10.2020 року №05-30/01 від 04.02.2021 року (т. 1 а.с. 210-220).
Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області складено вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства КП «ЧТУ» від 15.03.2021 року №262505-14/1216-2021 (т. 1 а.с. 221-229).
У зв`язку із проведення з 03.11.2020 року Державною аудиторською службою України державного фінансового аудиту місцевих бюджетів на території Чернігівської області за період з 01.02.2019 року по 31.10.2020 року листом від 05.11.2020 року №6-48615/0/1-20 запрошено фахівців Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру для участі у зазначеному заході державного фінансового контролю з метою перевірки питань, що належать до компетенції Держгеокадастру (т. 3 а.с. 33).
У січні 2021 року державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Ляшенком А.С. на підставі ст. ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» і наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 19.01.2021 року №26-ДК (т. 1 а.с. 90) проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка, площею кадастрові №7410100000:02:026:0042 та №7410100000:02:017:0217, які знаходяться на території Чернігівської міської ради.
У ході перевірки, висновки якої зафіксовані в акті від 29.01.2021 року №26-ДК/33/АП/09/01/-21 (т. 1 а.с. 72-76), встановлено, що у ході обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:026:0042 на місцевості встановлено, що з боку вулиці Павлова, м. Чернігів, неподалік заїзду, на території (у межах земельної ділянки) КП «ЧТУ» розташована автостоянка, на якій на момент обстеження перебували автомобілі. Зазначена автостоянка суцільно по периметру огороджена парканом (бетонними стовпчиками, між якими встановлено металеві рамки з сіткою рабицею).
Разом тим, у ході обстеження встановлено, що у межах земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:026:0042, зі сторони вул. Гетьмана Полуботка, м. Чернігів, облаштовано ще одну автостоянку. Автостоянка також суцільно огороджена парканом (сіткою рабицею на металевих стовпчиках), має заїзд зі сторони вул. Гетьмана Полуботка. З внутрішньої частини території до автостоянки у паркані облаштовано хвіртку, біля якої встановлено будиночок охорони, на якому розміщено стенд з правилами зберігання транспортних засобів на автостоянці КП «ЧТУ». У ході обстеження території даної автостоянки встановлено, що на ній перебувають легкові автомобілі, біля місць стоянки деяких автомобілів на паркані або на згадуваній огорожі присутні написи фарбою, якими, ймовірно, позначено номерні знаки автомобілів, що залишаються власниками для зберігання.
Державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Ляшенком А.С. було досліджено, зокрема, наказ Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради від 25.01.2019 року № 56 «Про затвердження вартості послуг за користування автостоянкою» за підписом начальника КП «ЧТУ» Д.О. Лавренюка; договір на надання стоянки для автомобілів № 13 від 25.05.2020 року із ФОП ОСОБА_2 , акти надання послуг та виписки з рахунків (т. 2 а.с. 143); договір на надання стоянки для автомобілів від 05.06.2018 року із ТОВ «Фірма «СНГ», акти надання послуг та виписки з рахунків (т. 1 а.с. 233); договір на надання стоянки для автомобілів від 11.10.2018 року із ПП «Технологічні ресурси», акти надання послуг та виписки з рахунків (т. 2 а.с. 67); квитки на оплату послуг автостоянки № 654 від 26.07.2019 року, № 610 від 10.07.2019 року, № 639 від 26.07.2019 року, № 636, 637, 638 від 22.07.2019 року (т. 1 а.с. 64).
Крім того, в акті перевірки зазначено, що згідно класифікатора видів цільового призначення земель підрозділом 12.07 визначено цільове призначення «Для розміщення та експлуатації будівель і споруд міського електротранспорту» у межах категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. У той час як класифікатором передбачено цільове використання земельних ділянок для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови як земель житлової і громадської забудови (підрозділ класифікатора 02.09).
У ході огляду земельної ділянки 14.01.2021 року державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Ляшенком А.С. у присутності головного державного фінансового інспектора Лося Є.І. виявлено, що на території присутні 2 огороджені майданчики (автостоянки), на яких перебували автомобілі, а також у ході здійснення обміру частин площі земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:026:0042 за допомогою приладу Stonex GNSS приймача S800A, було визначено площі зазначених вище земельних ділянок, які використовуються для розміщення автостоянок. Так, площа земельної ділянки, яка розташована з боку вул. Гетьмана Полуботка, м. Чернігів, використовується для автостоянки на площі 0,4139 га, а площа земельної ділянки, яка розташована з боку вул. Павлова, м. Чернігів, склала 0,0816 га, що зафіксовано актом обстеження земельної ділянки від 29.01.2021 року № 26-ДК/13/АО/10/01/-21 (т. 1 а.с. 85-89).
Крім іншого, державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Ляшенком А.С. 04.02.2021 року винесено припис №26-ДК/22Пр/03/01/-21, яким вимагається у 30-денний термін з дня отримання припису усунути виявлене порушення вимог земельного законодавства, а саме - вжити заходів щодо приведення земельної ділянки до використання за цільовим призначенням (далі - оскаржуваний припис, Припис; т. 1 а.с. 8-11).
На підставі встановлених вище обставин, а також за наслідками системного аналізу приписів ст. ст. 2, 187, 188 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а також ряду підзаконних актів і правових позиції Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на підтвердження матеріалами справи факту нецільового використання КП «ЧТУ» частини земельної ділянки, у той час окремі порушення порядку оформлення результатів перевірки не можуть свідчити про протиправність оскаржуваного припису.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.
Згідно ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Відповідно до ст. 4 Закону об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 року № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.
Приписи пп. 25-1 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, визначають, що Держгекадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.
Відповідно до ст. 6 Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.
Згідно ст. 9 Закону державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема, проведенням перевірок та розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.
Приписи ст. 10 вказаного Закону визначають, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель Ляшенко А.С., як посадова особа ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, наділений повноваженнями вчиняти дії щодо здійснення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, а також за її наслідками, зокрема, давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано підкреслив, що оскільки норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель, то на спірні правовідносини розповсюджуються норми Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 13.03.2019 року у справі № 826/11708/17, від 27.02.2020 у справі № 818/1512/17, від 05.10.2020 року у справі № 420/6054/19, від 03.06.2021 року у справі №818/1555/17 та від 16.08.2021 року у справі №1840/3112/18. 
Твердження Апелянта про те, що акт перевірки не може вважатися належним і допустимим доказом фіксації виявлених в її ході порушень з підстав відсутності в останньому відомостей щодо посадових осіб КП «ЧТУ», які були присутні при його складанні, щодо їх запрошення для обстеження щодо вручення або направлення поштою цього акту, судова колегія вважає помилковим.
Так, згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.10.2020 року у справі №815/3044/17, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №813/1790/18.
Судовою колегією враховується, що аналіз змісту оскаржуваного припису та акту перевірки, на підставі висновків якого його було прийнято, свідчить, що їх складено за формами, визначеними наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 07.02.2020 року №39 «Про бланки Держгеокадастру». У розрізі наведеного судовою колегією відхиляються посилання Апелянта на те, що акти перевірки і оскаржуваний припис були складені не за встановленою наказом Міністерства аграрної політики України від 06.11.2018 року №538 формою, оскільки остання стосувалася питань затвердження уніфікованої форми акта, що складається за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель, та інших форм розпорядчих документів, у той час як у межах спірних правовідносин складався акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою та Припис, форми якого визначені наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 07.02.2020 року №39 «Про бланки Держгеокадастру».
Приписи п. «а» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України визначають, що землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.
Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовується учасниками справи, земельна ділянка з кадастровим номером 7410100000:02:026:0042 по вул. Шевченка, 50, м. Чернігів, перебуває у постійному користування КП «ЧТУ». Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.02.2021 року №НВ-7240070112021 земельна ділянка з кадастровим №7410100000:02:026:0042, площею, 5,19 га, належить до земель державної власності, цільове призначення: 12.07 «Для розміщення та експлуатація будівель і споруд міського електротранспорту», категорія земель: «Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення» (т. 1 а.с. 142-143).
Відповідно до п. п. «б», «ж» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
За правилами ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 65 ЗК України землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.
До земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд (ч. 1 ст. 66 ЗК України).
Судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що, як вже було зазначено вище, категорія земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:026:0042, яка перебуває у користуванні КП «ЧТУ» визначена як землі промисловості з видом використання - для обслуговування території управління. 
Згідно класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення належать до секції «J», яка передбачає, зокрема, для розміщення та експлуатації будівель і споруд міського електротранспорту (12.07). Натомість, землі житлової та громадської забудови належать до секції «В», у межах якої можливе цільове призначення: «Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови» (02.09).
З урахуванням наведеного, оскільки матеріалами справи підтверджується достовірність висновків проведеної 29.01.2021 року перевірки про розміщення КП «ЧТУ» на частині земельної ділянки (0,4955 га) з кадастровим номером 7410100000:02:026:0042 по вул. Шевченка, 50, м. Чернігів автомобільної стоянки, то колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість твердження державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Ляшенком А.С. про те, що згадана частина земельної ділянки використовується не за цільовим призначенням, що свідчить про правомірність оскаржуваного у цій справі припису.
Посилання Апелянта на те, що згаданий припис не відповідає вимогам, що висуваються до індивідуального акту, оскільки не містить відомостей, які саме дії та на підставі яких положень закону Позивач повинен вчинити з метою усунення виявлених у ході перевірки порушень, судовою колегією оцінюється критично, оскільки, як було встановлено вище, у Приписі зазначено спосіб усунення порушення - вжити заходів щодо приведення земельної ділянки до використання за цільовим призначенням. Крім того, у постанові Верховного Суду у справі №806/1723/18, на яку посилається КП «ЧТУ» в обґрунтування своєї позиції, припис було скасовано, зокрема, з підстав, що у ньому в якості способу усунення виявлених порушень було зазначено лише «усунути порушення вимог земельного законодавства», що свідчить про відмінність обставин справи, що була предметом касаційного перегляду, із обставинами справи №620/1368/21.
З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно були враховані відзив на позов та додані до нього документи, оскільки вони були подані з порушенням ст. ст. 44, 79, 162 КАС України, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, по-перше, відзив на позов без додатків було направлено на адресу Позивача та Третьої особи (т. 1 а.с. 97), 15.04.2021 року представник КП «ЧТУ» адвокат А.В. Малай ознайомився з матеріалами справи №620/1368/21 (т. 1 а.с. 155), а відтак був обізнаний із наявними у ній документами, що виключає можливість стверджувати про порушення судом положень ч. 8 ст. 79 КАС України.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Л.В. Бєлова

                                                                                                    Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складено та підписано « 11» жовтня 2021 року.