УХВАЛА

25 листопада 2021 року 
Київ
справа №300/82/21
адміністративне провадження № К/9901/17576/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Мартинюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу                           за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в                     Івано-Франківській області до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року (головуючий суддя - Матуляк Я.П.), постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від                   30 березня 2021 року (головуючий суддя - Довгополова О.М., судді: Гудима Л.Я., Святецький В.В.), 

І. СУТЬ СПОРУ 
1.          У грудні 2020 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі - позивач, Управління ДСНС) звернулось до суду з позовом до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                               (м. Івано-Франківськ) (далі -відповідач), в якому просило скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16 грудня 2020 року № 59354.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно, в порушення вимог статті 10 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), прийняв оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документу. На думку позивача, виконавчий документ містить усі необхідні реквізити, а зобов`язальна частина судового рішення немайнового характеру містить чітке формулювання, яке підлягає виконанню. 

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3.          Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі №300/349/20 позов управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Войнилівського ліцею Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) - задоволено повністю. Застосовано до Войнилівського ліцею Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме: зупинено та заборонено експлуатацію будівель (споруд, приміщень) Войнилівського ліцею Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області за адресою: вулиця Шевченка, 108, селище міського типу Войнилів, Калуський район, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, викладених в акті планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 19 грудня 2019 року за №672.
4.          26 листопада 2020 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист, який разом із заявою про примусове виконання рішення 09 грудня 2020 року подано позивачем до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
5.          16 грудня 2020 року за результатами розгляду заяви стягувача старшим державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                   (м. Івано-Франківськ) Тарасовою Х.М. повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону                            № 1404-VIII.
6.          Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7.          Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
9.          Приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій, керуючись правовим висновком Верховного Суду, викладеного в постанові від 05 червня 2019 року у справі №809/421/17, дійшли висновку, що виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у цьому випадку - на Управління ДСНС. У правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією цим органом своїх владних повноважень немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби і покладати на них обов`язок виконання такого судового рішення у порядку примусового виконання відповідно до Закону № 1404-VIII.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
10.          Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, прийнявши нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
11.          Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
12.          Скаржник зазначив про незастосування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, сформованого в постанові від 17 квітня 2019 року у справі №809/853/16.
13.          У касаційній скарзі наголошено, що примусове виконання судових рішень в Україні покладено на органи виконавчої служби, які зобов`язані вживати заходи, передбачені Законом № 1404-VIII. Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання ухваленого судового рішення, що набрало законної сили. 
14.          Також позивачем подано клопотання про зміну найменування позивача з Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року №939 «Про перейменування деяких територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказу ДСНС від 29 березня 2021 року №167 «Про внесення змін до установчих документів територіальних органів ДСНС» Управління змінило найменування на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.
15.          Відповідач подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без змін.
16.          У відзиві вказано, що спірний виконавчий документ, згідно зі статтею 63 Закону № 1404-VIII, не містив дій зобов`язального характеру, тому не підлягав виконанню органами державної виконавчої служби. У свою чергу, опечатування вхідних дверей не є видом заходів примусового виконання рішень. Таким чином, на думку представника відповідача, виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган державної влади у сфері державного нагляду (контролю) як суб`єкта владних повноважень, який застосовує та реалізовує санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, в даному випадку на Управління ДСНС.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17.          Позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у травні 2021 року.
18.          Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1,4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
19.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.
20.          Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року №939 «Про перейменування деяких територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій №167 «Про внесення змін до установчих документів територіальних органів ДСНСН» Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області було перейменоване на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.
21.          Враховуючи приписи статті 52 КАС України, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про наявність підстав для зміни найменування позивача з Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області. 
22.          Касаційне провадження в справі відкрите з підстави, передбаченої пунктом                            1 частини четвертої статті 328 КАС України.
23.          Оскаржуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій з цієї підстави, позивач у скарзі зазначає, що судами не враховано висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №809/853/16.
24.          Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
25.          Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
26.          Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
27.          Спірні правовідносини виникли 16 грудня 2020 року. Предметом спору у спірних відносинах є повідомлення про повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу (Управління ДСНС) без прийняття до виконання згідно із приписами пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.
28.          Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
29.          Отже, спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження».
30.          У справі №809/853/16 правовідносини виникли 03 червня 2016 року. Предметом оскарження була, зокрема, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, яка прийнята відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 26 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження».
31.          Згідно із пунктом 8 частини першої статті 26 Закону N 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
32.          Таким чином, в порівнюваних справах правовідносини виникли у різні проміжки часу та були врегульовані різними правовими нормами. Враховуючи, що правовідносини у справах не є подібними, у судів попередніх інстанцій були відсутні правові підстави для застосування висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №809/853/16.
33.          Верховний Суд вважає необхідним указати, що результат вирішення у кожній з цих справ зумовлений конкретними обставинами, спірними правовідносинами, що склались, та оцінкою доказів. Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі та в наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції, свідчить про те, що вони ґрунтуються на різних фактичних обставинах справи, що зумовило різне правозастосування норм, що регулюють спірні правовідносини, а отже й різні висновки, яких дійшли суди.
34.          Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
35.          За таких обставин, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.
36.          Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження у цій справі.
37.          Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Верховний Суд 

У Х В А Л И В:

Змінити найменування позивача з Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №300/82/21

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                                    О.В. Калашнікова

                                                                                                    М.В. Білак

                                                                                                    Н.М. Мартинюк