Ухвала
Іменем України 
16 грудня 2021 року
м. Київ
Справа №522/2687/19
Провадження № 51-2982 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 ,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Третьої судової плати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 грудня 2021 року ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за їх касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України).
07 грудня 2021 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 надійшла повторна касаційна скарга на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, в якій заявлено відвід судді ОСОБА_1 .
Колегією суддів Третьої судової плати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ухвалою від 09 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні заявленого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відводу судді ОСОБА_1 .
Крім того ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 грудня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, було відмовлено у відкритті касаційного провадження за їх касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року.
13 грудня 2021 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 надійшла повторна касаційна скарга на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, яка за змістом є ідентичною поданій ними касаційній скарзі від 07 грудня 2021 року, в якій повторно заявлено відвід судді ОСОБА_1 з аналогічних підстав.
Вказана заява про відвід мотивована тим, що, на їх думку, суддя ОСОБА_1 має конфлікт інтересів, оскільки він раніше відмовляв у відкритті проваджень за їх касаційними скаргами, що викликає сумнів у його неупередженості.
Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За приписами ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи.
Нормами статей 75 і 76 КПК України передбачено обставини, що виключають участь судді в розгляді справи.
Відповідно до вимог ст. 35 КПК України у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.
Згідно з ч. 3 ст. 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до підпункту 2.3.44 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (у редакції рішення Ради суддів України від 15 вересня 2016 року № 58,) (далі – Положення) раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються касаційні скарги, що надійшли до суду касаційної інстанцій після визначення судді-доповідача у цій судовій справі, якщо провадження не закінчено.
Крім цього, підпунктом 2.3.46 розділу ІІ Положення визначено, що у разі надходження апеляційних (касаційних) скарг, які подані в рамках однієї справи, але на різні судові рішення, такі скарги передаються раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу), якщо провадження не закінчено.
Зборами суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 листопада 2020 року № 15 прийнято рішення, що усі скарги, подані в межах єдиного унікального номеру кримінального провадження (справи), у тому числі на різні судові рішення, передаються раніше визначеному судді-доповідачу без урахування пункту 1.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року.
Так, 29 листопада 2021 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 надійшла касаційна скарга на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами. Вказана касаційна скарга, відповідно до вимог підпункту 2.3.46 розділу ІІ Положення, була передана раніше визначеному головуючому судді – ОСОБА_1 та суддям ОСОБА_2 і  ОСОБА_3 .
Колегією суддів Третьої судової плати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ухвалою від 02 грудня 2021 року, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за їх касаційною скаргою на вказану ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року.
Як убачається із змісту поданої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заяви, наведені в ній доводи про упередженість судді Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , зводяться до незгоди заявників з постановленою цим суддею в складі колегії суддів ухвалою від 02 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження за їх касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 48).
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).
Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, проте заявники таких доказів не наводять.
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.
Таким чином, заявлений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвід не містить жодних даних, які б свідчили про наявність підстав, що передбачені зазначеними нормами кримінального процесуального закону, та обґрунтованих доводів про упередженість судді. Жодні факти, які можуть ставити під сумнів безсторонність судді як з точки зору об`єктивного, так і суб`єктивного критерію, заявники не навели. Відтак, їх побоювання щодо упередженості судді не можна вважати об`єктивно виправданими.
На думку колегії суддів, висловлені в заяві про відвід доводи зводяться лише до нічим не підтверджених сумнівів та припущень, які не можуть бути достатньою підставою для задоволення заяви про відвід в контексті положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.
Керуючись ст. 75 КПК України, Суд 
постановив:
В задоволенні заявленого ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 відводу судді ОСОБА_1 відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                                      ОСОБА_3