УХВАЛА

15 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 460/4126/19
адміністративне провадження № К/9901/39315/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Національної поліції України
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року, 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року 
у справі №460/4126/19
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Ліквідаційної комісії УМВС в Рівненській області 
про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року з позовом, в якому просив стягнути солідарно з УМВС України в Рівненській області та Головного управління Національної поліції в Рівненській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року по 23 квітня 2019 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року по 23 квітня 2019 року в сумі 97831,98 грн В задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції в Рівненській області відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі №460/4126/19 без змін.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року апеляційну скаргу Національної поліції України залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 460/4126/19 без змін.
29 жовтня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна Національної поліції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі №460/4126/19.
Відповідно до частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -  КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього Кодексу  справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні  Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що  ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області, яка не відноситься до посад, які у значенні  Закону України «Про запобігання корупції» передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, а отже в розумінні частини 6  статті 12 КАС України  є справою незначної складності.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржниками не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційних скаргах відсутні та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційних скарг.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
Також Суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1    статті 7 Закону України «Про судовий збір»    сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями    12,    328,    333 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної поліції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі №460/4126/19.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

..................................
..................................
..................................
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду