ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7341/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну  скаргу  ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11  серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,            
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1   у  липні 2021 року  звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області стосовно утримання з позивача за період березень - червень 2021 року сум пенсій в розмірі 5700,00 гривень;
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій в розмірі 5700,00 гривень;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити позивачу безпідставно утримані за період березень-червень 2021 року сум пенсій в розмірі 5700,00 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області стосовно утримання з позивача за період березень - червень 2021 року сум з пенсії в розмірі 5700 гривень суперечать приписам норм чинного законодавства України, є протиправними та порушують його права і соціальні гарантії.
Рішенням  Чернігівського окружного адміністративного суду від 11  серпня 2021 р. в задоволені позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції  дійшов висновку, що дії відповідача щодо утримання з пенсії позивача сум переплати є правомірними та здійснені відповідно до чинного законодавства України.
Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та  матеріального права, просить скасувати рішення суду й  ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник  зазначає, що  суд першої інстанції не звернув увагу на те, що положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що стягнення виплат пенсії можливе за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, передбачених ст. 50 Закону. Однак, відповідач такого рішення не приймав, тому безпідставно утримав пенсію в розмірі: 5700,00 грн.
Також скаржник вказує, що суд першої інстанції не розглянув клопотання від 29.06.2021, надіслане разом із позовною заявою, про витребування пенсійної справи та інших доказів щодо позовних вимог.
Крім того, скаржник вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/1655/21, у позивача станом на 01.03.2021 рахується не переплата, а недоплата пенсії.  
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Згідно з частиною 1  статті 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що  позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  зі зменшенням пенсійного віку відповідно до  ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та має статус особи, постраждало внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідачем встановлено факти працевлаштування позивача у періоди з 01.11.2018 по 01.04.2020 та з 01.03.2021 по 31.03.2021 без відповідного повідомлення відповідача.
У зв`язку з цим, пенсійну справу позивача повторно перевірено та розмір пенсії приведено у відповідність до чинного законодавства. Відпрацьовано факт працевлаштування позивача з 01.10.2018 відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу.
За результатами перевірки, відповідачем встановлена переплата пенсії в сумі: 5700,00 грн за період з 01.11.2018    по 01.04.2020 та з 01.03.2021 по 31.03.2021 тобто, за періоди працевлаштування позивача, яка у подальшому відрахована з пенсії позивача. 
Позивач, вважаючи вказані дії протиправними, звернувся з цим позовом до суду.        
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку,  у зв`язку з не наданням позивачем інформації про працевлаштування, тобто через недобросовісність набувача, кошти в сумі: 5700,00 грн правомірно відраховані відповідачем з пенсії позивача як безпідставно набуті.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (надалі Закон №1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим  Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
  Відповідно до вимог п. 1  статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  (далі - Закон № 1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 49 Закону № 1058-IV  виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.
Відповідно до  статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ  (далі Закон № 1788-ХІІ) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Статтею 103  Закону № 1788  передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений  постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4  та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695 (далі - Порядок № 6-4).
Згідно із вимогами п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до  статті 103 Закону № 1788-ХІІ  у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.
Зі змісту зазначених норм  Закону № 1058-ІV,  Закону № 1788  та Порядку № 6-45, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.
Отже, законодавством визначено дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника
Відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої  статті 103 Закону № 1788-ХІІ  виключно внаслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що утримуючи з позивача виплачені суми пенсії, відповідач послався на факт відсутності у нього інформації щодо працевлаштування позивача, що, на його думку, призвело до переплати позивачу пенсії.
Колегія суддів визнає безпідставними такі доводи відповідача, оскільки приписами ч.1  статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  передбачено, що органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб і персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застраховані особи. Іншими словами органи Пенсійного фонду повинні вести деталізований облік відомостей про кожну застраховану особу.
Відповідно до ч. 2  статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, до якої заносяться особові дані, страховий стаж, заробітна плата (доход), сума сплачених страхових внесків, виплата пенсій за рахунок коштів пенсійного фонду і т.д.
Отже, оскільки органи Пенсійного фонду ведуть персоніфікований облік всіх застрахованих, а відтак працевлаштованих осіб, то у відповідача наявна інформація про факт працевлаштування позивача, що виключає зловживання з боку останнього в частині не повідомлення про своє місце роботи.
Аналогічна правова позиція у тотожних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 13.11.2019 у справі №639/9467/16-а, від 25 жовтня 2021 року у справі № 554/4736/17.
Крім того, відповідно до п. 3 Порядку № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до  статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).
Стягнення надміру виплаченої пенсії на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду України також передбачено  статті 50 Закону № 1058-IV та статтею 103 Закону № 1788-ХІІ.
Однак у матеріалах справи відсутнє відповідне рішення відповідача про стягнення з позивача надміру виплаченої пенсії. Лист відповідача від 02.04.2021 № 2500-0305-8/19102 не може підтверджувати розмір переплати, період працевлаштування та причини переплати, оскільки не є рішенням відповідача, яке ухвалюється відповідного до наведеного чинного законодавства та відповідає додатку 1 до Порядку №6-4.
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що дії  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо утримання з позивача за період березень - червень 2021 року сум пенсій в розмірі 5700,00 грн є протиправними.
Оскільки рішення про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій в розмірі 5700,00 грн  Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області не приймалось, то позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення позивачем заявлена безпідставна, тому задоволенню не підлягає.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено  з недотриманням норм матеріального права та порушенням процесуального права, тому воно належить скасуванню  з ухваленням нової  постанови про часткове задоволення позову.
Згідно зі  ст. 6 КАС України  та  ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03, №37943/06) від 14.10.2010 року викладено правову позицію, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а позбавлення власності можливе лише на умовах, передбачених законом.  
Отже, доводи скаржника частково знайшли своє підтвердження.
Відповідно до  ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.
За наведеного, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції  скасуванню з ухваленням нового про   часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11  серпня 2021 р.  скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії  задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області стосовно утримання з ОСОБА_1 за період березень - червень 2021 року сум пенсій в розмірі 5700,00 гривень.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 безпідставно утримані за період березень-червень 2021 року суми пенсій в розмірі 5700,00 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.      
Повний текст постанови виготовлено 06 грудня  2021 року.

Головуючий суддя	Л.Т. Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків