ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8952/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Мєзєнцева Є.І.
                                                            Собківа Я.М.
При секретарі:                              Шепель О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вишгородської міської ради Київської області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської міської ради Київської області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Вишгородської міської ради Київської області, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 05 серпня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,0507 гектара, яка знаходиться в межах земель зони садибної забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221810100:01:120:0156, у відповідності до викопіювання з кадастровою карти;
- зобов`язати Вишгородську міську раду Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,0507 гектара, яка знаходиться в межах земель зони садибної забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221810100:01:120:0156, у відповідності до викопіювання з кадастровою карти;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Вишгородської міської ради Київської області 5000,00 грн. завданої моральної шкоди.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Вишгородської міської ради Київської області, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 05 серпня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Зобов`язано Вишгородську міську раду Київської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05 серпня 2020 року та вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,0507 гектара, яка знаходиться в межах земель зони садибної забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221810100:01:120:0156, у відповідності до викопіювання з кадастровою карти.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської міської ради Київської області судовий збір у розмірі 840,80 грн.
01 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про розподіл витрат на правничу допомогу, в якій він просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської міської ради.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року клопотання представника позивача про розподіл витрат на правничу допомогу задоволено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, а відсутність клопотання відповідача про неспівмірність таких витрат дає підстави для стягнення їх у повному обсязі.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим судовим рішенням, Вишгородська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його ухвалити нове, яким у задоволенні вимоги про розподіл судових витрат відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує посиланням на неспівмірність та непропорційність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу, незначну складність цієї справи, а також зловживанням своїми процесуальними правами з огляду на подання більше 40 ідентичних позовів до Київського окружного адміністративного суду.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 статті 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В силу положень ч. 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, з наведеного вбачається, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.
При цьому, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Верховного Суду від 20 січня 2021 року по справі № 120/3929/19-а).
Матеріали справи свідчать, що Вишгородською міськрадою не подавалося до суду першої інстанції клопотання про зменшення суми належної до присудження витрат на професійну правничу допомогу з підстав її несмівмірності.
Однак, перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі їх видів наданих послуг, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
У матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року №94, в якому зафіксовано, що вартість одного часу роботи складає 1   000,00 грн., розрахунок адвокатських послуг; акт виконаних послуг від 01 жовтня 2020 року; квитанція від 31 травня 2021 року про сплату коштів за договором від 21 серпня 2020 року №94 в сумі 3   000,00 грн.
Щодо обґрунтованості витрат, наведених в акті виконаних послуг від 01 жовтня 2020 року послуг із здійснення правового аналізу документів та правового аналізу судової практики, суд вважає за необхідне зазначити, що складання і підготовка позовної заяви належить до такої діяльності адвоката як складання процесуальних документів, до якої входить вивчення документів, консультація щодо спірних правовідносин та аналіз судової практики. Окреме виділення від підготовки позовної заяви таких послуг є необґрунтованим, оскільки вони є елементом підготовки позовної заяви, а тому такі витрати не можуть вважатися обґрунтованими.
Таким чином, враховуючи категорію складності даної справи (малозначна) та необґрунтованість частини заявлених до відшкодування витрат, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на правову допомогу, які позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, вважає, що присудженню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської міськради підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/16707/18 та від 17 серпня 2020 року по справі № 820/1683/18.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, стягуючи з Вишгородської міської ради витрати на професійну правничу допомогу, не врахував їх часткової необґрунтованості та непропорційності і часткового задоволення позовних вимог, а тому дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для присудження таких витрат за рахунок органу місцевого самоврядування в повному обсязі.
За таких обставин, судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення питання щодо розміру належних до присудження витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення - зміні.
Згідно п. 2 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 317, 321, 325, 328  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Вишгородської міської ради Київської області - задовольнити частково.
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року - змінити, зазначивши, що належні до стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської міської ради Київської області судові витрати на професійну правничу допомогу складають 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків