П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/2949/19	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
29.04.2021 року, 20.05.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Шляхтицького О.І.
           За участю: секретаря – Недашковської Я.О.
     представника апелянта – Галущенко В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Господарського суду Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
визнати нечинним та скасувати наказ Господарського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року №2-а про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;
стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 2010 року по 2017 року позивач перебуває на державній службі в Господарському суді Одеської області, у тому числі – на посаді секретаря судового засідання та закріплений за суддею Господарського суду Одеської області ОСОБА_2 . Наказом керівника апарату Господарського суду Одеської області від 26.09.2016 року за №2-а позивачу оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків. Вказаний наказ прийнятий на підставі висновків Дисциплінарної комісії про порушення позивачем вимог Господарського процесуального кодексу України в частині своєчасного направлення процесуальних документів, а також Інструкції з діловодства в господарських судах України, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016 року №17-4/2016, щодо передачі заяви, яка не передбачає вчинення процесуальної дії у зв`язку із неможливістю виконання суддею, в провадженні якого перебувала справа, наступному за алфавітом судді по взаємодії та Посадової інструкції секретаря судового засідання в частині виконання вказівок керівництва. З посиланням на положення ст.ст. 69, 70, 73, 74, 77 Закону України «Про державну службу» позивач вказує, що відповідачем не дотримано процедуру формування складу дисциплінарної комісії; при виданні оспорюваного наказу необґрунтовано не враховано, що відповідна заява не була одержана позивачем, посадовою інструкцією та Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Одеської області обов`язок щодо розподілу та передачі документів у визначених випадках між суддями не покладено на секретаря судового засідання; не підтверджено належними доказами не виконання позивачем розпоряджень керівництва суду щодо опрацювання поданої заяви; не враховано обставини щодо неможливості направлення позивачем судового рішення після його прийняття усім учасникам справи; не обґрунтовано не враховано опрацювання позивачем поданої заяви невідкладно після її одержання від безпосереднього керівника; під час з`ясування обставин не було враховано пояснення осіб, відповідальних за передачу, розподіл та відправлення опрацьованих матеріалів. Наведене у сукупності свідчить про те, що оспорюваний наказ прийнято без повного з`ясування обставин, за яких вчинено проступок, обґрунтування ступеню тяжкості проступку, заподіяної шкоди, наказ носить формальний характер, а відтак не може відповідати критерію обґрунтованості і правомірності, що є безумовною підставою для визнання його нечинним в судовому порядку.
Разом з цим, позивач вказує, що догана є дисциплінарним заходом особистого характеру, а відтак наведення у ньому приписів стосовно обговорення на нараді з працівниками апарату суду направлене на приниження гідності та репутації позивача. З посиланням на положення ст.ст. 28, 56 Конституції України, у тому числі публічне оприлюднення незаконного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, упереджене відношення керівництва суду, тривалий розгляд адміністративної справи, що призвело до душевних страждань, порушення сну, позивач обґрунтовує наявність підстав для відшкодування за рахунок відповідача на його користь моральної шкоди, яку він у позові оцінює в сумі 10 000 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року – скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, який регулює спірні правовідносини, а також Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI та Посадової інструкції секретаря судового засідання Господарського суду Одеської області, затвердженої наказом керівника апарату господарського суду Одеської області від 27.08.2010 року №82 в частині, що стосується службової діяльності секретаря судового засідання відповідного суду, Верховним Судом визначено, що висновки судів про порушення позивачем п. 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016 року №17-4/2016, та не вчинення ним дій стосовно передачі заяви про видачу копії процесуального документа судді по взаємодії, викладені без установлення, чим саме передбачено, що обов`язок передачі заяви про видачу копії процесуального документа судді по взаємодії покладено на секретаря судового засідання та чи був позивач обізнаний з цим.
Окрім того Верховним Судом визначено, що в порушення п.п. 7, 8 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про державну службу» судами попередніх інстанцій не було надано оцінку тому, що у матеріалах дисциплінарної справи відсутні пояснення в.о. голови суду ОСОБА_3 , судді ОСОБА_2 , помічника судді ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , працівника відділу документального забезпечення, який займається видачею вхідної кореспонденції та в.о. начальника відділу документального забезпечення ОСОБА_5 , тобто як безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, так і інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.
Щодо неотримання позивачем у відділі документального забезпечення суду заяви ОСОБА_6 від 29.06.2016 року про надіслання кінцевого рішення у справі №7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство», Верховним Судом зазначено про відсутність в реєстрі вхідної кореспонденції від 29.06.2016 року, в графі вхідного документа - заява ОСОБА_6 по справі №7/17-2087-2011, яка зареєстрована під №15987/16, підпису позивача, а також відсутність підпису будь-якої іншої особи, яка могла отримати цю заяву. У тому числі, факт одержання позивачем вказаної заяви не може підтверджуватись на підставі доповідної записки в.о. начальника відділу документального забезпечення (канцелярія) ОСОБА_5 від 17.10.2016 року, оскільки доповідна записка датована 17.10.2016 року та не могла бути врахована дисциплінарною комісією під час внесення подання 16.09.2016 року щодо застосування до державного службовця дисциплінарного стягнення у вигляді догани. При цьому, з даної доповідної записки не вбачається, коли позивач отримав вищезазначену заяву.
Щодо висновків про перевищення позивачем повноважень як користувача автоматизованої системи документообігу суду та внесення недостовірних даних до автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду», Верховним Судом зазначено, що з огляду на те, що секретар судового засідання безпосередньо підпорядкований судді, секретарем якого він є, судами попередніх інстанцій не надано оцінки відсутності пояснень безпосереднього керівника позивача з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, який, за твердженням останнього, і надав йому лист, датований 25 липня 2016 року.
Також Верховним Судом зазначено, що одним із доводів позовних вимог позивача є нелегітимність дисциплінарної комісії, яка створена неналежним чином. Разом з тим, матеріали справи не містять наказів про склад дисциплінарної комісії, суди першої та апеляційної інстанції не звернули уваги та не дослідили персональний склад дисциплінарної комісії, який розглядав дисциплінарну справу щодо позивача, оскільки згідно протоколу №17-09/2016 зборів державних службовців господарського суду Одеської області від 02 вересня 2016 року до складу дисциплінарної комісії в.о. керівника апарату визначено наступних представників: Мінакова О.А. , Галущенка В.Л. , Стадніченко Н.Л., а загальними зборами від представників державних службовців обрано: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Натомість, згідно протоколів засідання складу дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ господарського суду Одеської області №1/2016 від 08 вересня 2016 року та №2/2016 від 12 вересня 2016 року в засіданнях комісії приймала участь ОСОБА_10 (не приймала участі ОСОБА_11 ), також ОСОБА_10 підписано, як членом комісії, висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстави для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Не містять матеріали справи і доказів отримання суб`єктом призначення від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмового пояснення перед накладенням дисциплінарного стягнення.
За висновком Верховного Суду, судами попередніх інстанцій не було дотримано вимог ст.ст. 9, 73, 77 КАС України та при прийняті оскаржуваних рішень не було досліджено: 1) яким нормативним актом передбачено, що обов`язок передачі заяви про видачу копії процесуального документа судді по взаємодії покладено на секретаря судового засідання, та чи доведено цей обов`язок до відома позивача; 2) не було надано оцінку тому, що у матеріалах дисциплінарної справи відсутні пояснення в.о. голови суду ОСОБА_3 , судді Зеленова Г.М., помічника судді ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , працівника відділу документального забезпечення, який займається видачею вхідної кореспонденції та в.о. начальника відділу документального забезпечення ОСОБА_5 ; 3) не було враховано, що в графі вхідного документа - заява ОСОБА_6 по справі №7/17-2087-2011, яка зареєстрована під №15987/16, відсутній підпис позивача (або іншої особи) про отримання, а доповідна записка в.о. начальника відділу документального забезпечення (канцелярія) ОСОБА_5 датована 17.10.2016 року та не могла бути врахована дисциплінарною комісією під час внесення подання 16.09.2016 року щодо застосування до державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани; 4) не перевірено легітимність та персональний склад дисциплінарної комісії; 5) не досліджено чи отримувались пояснення від позивача суб`єктом призначення перед накладенням дисциплінарного стягнення.
Також, Верховний Суд уважав за доцільне зазначити, що предметом оскарження у даній справі є наказ господарського суду Одеської області №2-а від 26.09.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». Оскаржений містить загальне посилання на неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, в цьому наказі не зазначено суті вчиненого порушення, який конкретно посадовий обов`язок позивачем не виконано належним чином.
Під час нового розгляду адміністративної справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував Наказ керівника апарату господарського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року №2-а про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Господарського суду Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4226 (чотири тисячі двісті двадцять шість) грн. та 20 коп.
Проаналізувавши положення ст.ст. 8, 64, 65, 66, 67, 69, 77 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується роботодавцем до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: КЗпП України, Законом №889, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.
Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції визначив недоведеними відповідачем вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні та не належному виконанні його посадових обов`язків на посаді секретаря судового засідання, не підтвердженими встановлені під час службового розслідування обставини, у тому числі із посиланням на відповідні норми законодавства та пояснення як безпосереднього керівника державного службовця, так і інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.
З огляду на те, що дисциплінарне провадження не відповідає критерію об`єктивності і повноти, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності містить лише загальне посилання на неналежне виконання ним посадових обов`язків і не містить стислий виклад обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та неправомірність оспорюваного наказу, наявність підстав для його скасування.
Також, з огляду на не вирішення під час ухвалення рішення питання стосовно розподілу судових витрат, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, суд першої інстанції у додатковому рішенні стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати, понесені ним у вигляді сплати судового збору у зв`язку із розглядом адміністративної справи.
Не погодившись із рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, Господарський суд Одеської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ці рішення суду та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що факт неналежного виконання державним службовцем посадових обов`язків, наявність у його діях складу дисциплінарного проступку, порушення ним положень Господарського процесуального кодексу України щодо вчасного направлення процесуальних документів, Інструкції з діловодства в господарських судах України, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області та Закону України «Про державну службу» в частині основних обов`язків державного службовця, а саме забезпечення в межах наданих повноважень ефективного виконання завдань і функцій державних органів, сумлінного і професійного виконання своїх посадових обов`язків та умов проходження державної служби, а також виконання рішень державних органів, наказів (розпоряджень), доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України, підтверджується на підставі повних і достатніх матеріалах дисциплінарного провадження та фактично не спростовується позивачем.
У тому числі, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що:
сукупний аналіз положень п. 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016 року №17-4/2016, та п.п. 2.2.12, 2.1.8, 2.1.1, 2.2.1 Посадової інструкції секретаря судового засідання Господарського суду Одеської області, з огляду на порядок регулювання в суді опрацювання заяв, не пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, та покладення на секретарів судового засідання відправлення процесуальних документів по справам, однозначно свідчить про обізнаність позивача із правилами вказаних актів, наявність в останнього обов`язку звернутись до керівника суду, зокрема, до начальника відділу контролю та організаційного забезпечення діяльності суду або керівника апарату суду з питання правильності та своєчасності реагування на заяву стосовно надіслання ухвали суду по справі;
за приписами п.п. 2.2.1, 2.2.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду вся вхідна кореспонденція, у тому числі процесуальні документи, приймаються і опрацьовуються користувачами автоматизованої системи, реєструється в день їх надходження, з чим автоматично формується дата реєстрації та вхідний номер документа. Апелянт вказує, що після реєстрації документів роздруковується реєстр вхідної кореспонденції для передачі під розпис вхідних документів відповідальними працівниками апарату суду та для оперативного оповіщення працівників суду щодо надходження вхідної кореспонденції використовується система оповіщення «Vinsent», яка установлена на кожному персональному комп`ютері працівників апарату суду. Присутність позивача на робочому місці у день надходження заяви підтверджує одержання ним заяви, а не проставлення в реєстрі вхідної кореспонденції свого підпису – підтверджує про не виконання ним обов`язків, передбачених п. 2.1.1 Посадової інструкції секретаря судового засідання. У тому числі, факт отримання цієї заяви підтверджується як відсутністю заперечень позивача у наданих поясненнях так і матеріалами господарської справи, до якої ця заява була приєднана (підшита);
відповідно до п. 1.4 Посадової інструкції секретаря судового засідання секретар судового засідання, окрім судді, безпосередньо підпорядкований начальнику відділу контролю та організаційного забезпечення діяльності суду. В Господарському суді Одеської області відсутнє закріплення секретарів судового засідання за конкретними суддями, наявна їх взаємозамінність, останні можуть виконувати обов`язки секретаря судового засідання у інших суддів. Таким чином, є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про недостатність матеріалів дисциплінарного розслідування через не відібрання пояснень у судді, до якого був закріплений позивач;
конкретні факти дисциплінарного проступку відображені у висновку та поданні дисциплінарної комісії, на які міститься посилання в оспорюваному наказі, що у повній мірі розкриває його зміст та суть.
Також, апелянт вказує, що у постанові Верховного Суду по цій справі не розглядалось питання щодо розподілу судових витрат та відсутня вказівка про необхідність стягнення сум сплаченого судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, у зв`язку із чим, зважаючи на апеляційне оскарження рішення, розгляд вказаного питання є передчасним.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
У письмових запереченнях на відзив, додаткових поясненнях учасники підтримують свою правову позицію по справі.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з жовтня 2010 року ОСОБА_1 працює в Господарському суді Одеської області, у тому числі з квітня 2011 року займає посаду секретаря судового засідання із закріпленням за суддею ОСОБА_2 .
В провадженні судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_2 перебувала на розгляді справа №7/17-2087-2011 про визнання банкрутом Кредитну спілку «Перше Кредитне Товариство».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року затверджено мирову угоду, провадження у справі №7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» припинено.
Ураховуючи значну кількість сторінок ухвали (84 сторінки) та велику кількість кредиторів (більше 2500 кредиторів) Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство», а також недостатнє фінансування Господарського суду Одеської області була відсутня можливість зробити копії ухвали від 05.04.2016 року та направити її всім сторонам у справі №7/17-2087-2011. Було вирішено копії ухвали про затвердження мирової угоди направити членам Комітету Кредиторів, відповідно до ст. 87 ГПК України, а також ухвалу розмістити в мережі Інтернет на офіційній сторінці господарського суду Одеської області веб-порталу «Судова влада» та направляти її кредиторам у разі подання ними відповідних заяв про отримання копії ухвали.
У зв`язку із надходженням до Господарського суду Одеської області запиту Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 02.08.2016 року №2-1852/16 (вх. ГСОО №19242/16 від 03.08.2016 року) про проведення перевірки фактів, зазначених у скарзі ОСОБА_6 та встановлення причин не направлення скаржнику ухвали суду по справі №7/17-2087-2011, а також надходженням до суду звернення ОСОБА_6 з Адміністрації Президента України (вх. ГСОО №19493/16 від 05.08.2016 року), з Апарату Верховної Ради України (вх. ГСОО №19959/16 від 15.08.2016 року) на розгляд в частині питань, що належать до компетенції суду, та відповідно до наказу в.о. керівника апарату Господарського суду Одеської області №79 від 08.09.2016 року «Про ініціювання дисциплінарного провадження», дисциплінарною комісією у складі: голови комісії - ОСОБА_12 - заступник керівника апарату суду; Галущенка Вадима Леонідовича - головного консультанта відділу контролю та організаційного забезпечення діяльності суду; ОСОБА_10 - головного спеціаліста із забезпечення зв`язків з засобами масової інформації аналітично-інформаційного відділу; ОСОБА_7 - начальника статистичного відділу; секретаря комісії, Полєтаєвої Вікторії Вікторівни - заступника начальника відділу управління персоналом; Ткаченка Сергія Миколайовича - завідуючого сектором адміністрування баз даних та захисту інформації статистичного відділу, здійснено дисциплінарне провадження з метою з`ясування обставин, викладених у вищенаведених зверненнях.
Утворення дисциплінарної комісії відбулось наступним чином:
наказом в.о. керівника апарату Господарського суду Одеської області від 02.09.2016 року №76 відповідно до статті 69 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII призначено до складу дисциплінарної комісії представників керівника державної служби, визначених ним одноосібно із числа державних службовців апарату суду: Мінакова О.А. - заступника керівника апарату суду; Галущенко В.Л. - головного консультанта відділу контролю та організаційного забезпечення діяльності суду; ОСОБА_11 - головного спеціаліста відділу документального забезпечення (канцелярія).
наказом в.о. керівника апарату Господарського суду Одеської області від 02.09.2016 року №77 відповідно до статті 69 Закону України «Про державну службу» затверджено в Господарському суді Одеської області дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у складі шести членів, а саме: включено до складу дисциплінарної комісії представників керівника державної служби, визначених ним одноосібно наказом від 02.09.2016 року №76 із числа державних службовців апарату суду: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ; включено до складу дисциплінарної комісії представників державних службовців, обраних на загальних зборах державних службовців апарату Господарського суду Одеської області (протокол від 02.09.2016 року №17-09/2016): ОСОБА_7 начальника статистичного відділу; Полєтаєву В.В. - заступника начальника відділу управління персоналом; Ткаченка С.М. - завідуючого сектором адміністрування баз даних та захисту інформації статистичного відділу.
наказом в.о. керівника апарату Господарського суду Одеської області від 08.09.2016 року №78, у зв`язку з виробничою необхідністю та знаходженням головного спеціаліста відділу документального забезпечення (канцелярія) ОСОБА_11 у щорічній відпустці з 05.09.2016 року по 09.09.2016 року, виключено із складу дисциплінарної комісії ОСОБА_11 та включено до складу дисциплінарної комісії ОСОБА_10 - головного спеціаліста із забезпеченням зв`язків з засобами масової інформації аналітично-інформаційного відділу.
Під час дисциплінарного провадження з метою з`ясування обставин, викладених у зверненнях, посадовими особами Господарського суду Одеської області складу комісії були надані письмові пояснення.
Зокрема, у письмових поясненнях від 13.09.2016 року позивач повідомив, що у зв`язку із значною кількістю сторінок ухвали (84 сторінки) та велику кількість кредиторів (більше 2500 кредиторів) Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство», а також недостатнє фінансування Господарського суду Одеської області була відсутня можливість зробити копії ухвали від 05.04.2016 року та направити її всім сторонам у справі №7/17-2087-2011.
З посиланням на положення абз. 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, пояснив, що копії ухвали Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року були направлені членам Комітету Кредиторів «Перше Кредитне Товариство».
Зазначив, що у період надходження до Господарського суду Одеської області заяви ОСОБА_6 (вх. №15987/16) про надіслання кінцевого рішення у справі №7/17-2087-2011 суддя Господарського суду Одеської області перебував у щорічній відпустці, фактичний вихід на роботу – 18.07.2016 року. Листом від 25.07.2016 року за підписом судді Зеленова Г.М. витяг з ухвали Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року направлено ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Листом від 03.08.2016 року за підписом судді Зеленова Г.М. копія повного тексту ухвали направлена ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Копію ухвали заявником одержано, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення.
Згідно пояснювальної записки провідного спеціаліста відділу документального забезпечення (канцелярія) ОСОБА_14 від 13.09.2016 року, відповідно до реєстрів поштових відправлень 02.08.2016 року нею здійснено відправлення листа по справі №7/17-2087-2011 (суддя Зеленов Г.М.), адресованого ОСОБА_6 . У зв`язку із тим, що від дати відправки минуло більше місяця та великою кількістю поштових відправлень, вона не пам`ятає, ким саме помічником чи секретарем судового засідання судді Зеленова Г.М. та в який день (02.08.2016 року чи 01.08.2016 року) був наданий лист до відділу документального забезпечення (канцелярія) для подальшого відправлення. Також, звернула увагу на те, що відправка всієї вихідної кореспонденції здійснюється в день її надходження до відділу документального забезпечення (канцелярія), або на наступний день до 09:30 год.
Згідно службової записки технічного адміністратора суду від 14.09.2016 року, в рамках проведення дисциплінарного провадження у зв`язку з надходженням від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області листом від 02.08.2016 року №2-/852/16 скарги ОСОБА_6 по справі №7/17/2087/2011 та за дорученням голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ, повідомлено, що згідно Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», документ «Лист за підписом судді» по справі №7/17/2087/2011 від 25.07.2016 року був створений ОСОБА_1 03.08.2016 року 9:56:15.
16.09.2016 року за наслідком проведеного аналізу наданих комісії пояснень, матеріалів справи та витребуваних додаткових документів, комісією складено висновок про наявність у діях державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов`язків.
Зокрема, у висновку дисциплінарною комісією враховано, що ухвалою господарського суду Одеської області від 30 червня 2015 року ОСОБА_6 визнаний кредитором до Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» на суму 75950,63 грн. Ухвалою від 05 квітня 2016 року затверджено мирову угоду, укладену між Комітетом Кредиторів Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» в особі голови комітету кредиторів ОСОБА_15 та Боржником в особі керуючого санацією - арбітражного керуючого Дворніченко О.О.; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, провадження у справі №7/17-2087-2011 про банкрутство кредитної спілки припинено. У зв`язку із значною кількістю сторінок ухвали (84 сторінки) та великою кількістю кредиторів (більше 2500 кредиторів) Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» та недостатнім фінансуванням господарського суду Одеської області не було можливості зробити копії ухвали від 05 квітня 2016 року та направити її всім сторонам у справі №7/17-2087-2011. Копії ухвали про затвердження мирової угоди були направлені членам Комітету Кредиторів відповідно до ст. 87 ГПК України.
Згідно даних АС «ДСС», 29.06.2016 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_6 , яка зареєстрована за вх. №15987/16, про надіслання кінцевого рішення у справі №7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство». Водночас, на згаданій заяві присутня резолюція судді про залучення заяви до матеріалів справи та проставлена дата резолюції – 18.07.2016 року.
Суддя Господарського суду Одеської області Зеленов Г.М. у період з 13.06.2016 року по 15.07.2016 року включно перебував у щорічній відпустці, фактичний вихід на роботу – 18.07.2016 року.
Дисциплінарною комісією враховано, що відповідно до п. 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016 року №17-4/2016, у разі, якщо в день надходження заяв (клопотань, скарг, інших документів), які не передбачають вчинення процесуальної дії, виявиться неможливим виконання суддею, в провадженні якого перебувала справа, або який є головуючим у складі колегії суддів, обов`язків судді, такі заяви передаються наступному за алфавітом судді по взаємодії, затвердженої даними Засадами, з числа тих, у яких день надходження відповідної заяви (клопотання, скарги) є робочим днем, а саме заяви (клопотання): а) про ознайомлення з матеріалами справи; б) про видачу копій процесуальних або інших документів; в) про ознайомлення з протоколом судового засідання; г) про видачу наказів.
Секретарем судового засідання ОСОБА_1 , в порушення вимог Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області, не було передано вчасно заяву про видачу копії процесуального документа судді по взаємодії, оскільки в період з 13.06.2016 року по 15.07.2016 року включно, суддя Зеленов Г.М. перебував у щорічній відпустці, а заява надійшла 29.06.2016 року, саме в цей період.
Також, у висновку зазначено, що після подачі ОСОБА_6 заяви про надіслання йому кінцевого рішення у справі №7/17-2087-2011 та не дочекавшись реагування на неї у встановлені чинним законодавством терміни, скаржник звернувся з усним проханням щодо сприяння у вирішені питання про надання йому копії процесуального документа по справі до в.о. голови суду ОСОБА_3 , у зв`язку з чим в.о. голови суду ОСОБА_3 було надано помічнику судді та секретарю судового засідання Шаргородському Д.В. усне доручення про негайне направлення копії документа заявнику та виконання вищезазначених вимог Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів.
Листом Господарського суду Одеської області від 25.07.2016 року, за підписом судді Зеленова Г.М., Кириченку В.М. направлено витяг з ухвали Господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року по справі №7/17-2087-2011 за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, як свідчить штамп поштової відправки на зворотному боці згаданого листа, зазначений лист направлений провідним спеціалістом Лукаш Т.П. на адресу скаржника тільки 01.08.2016 року. При цьому, на штампі відправки на даті відправлення присутнє механічне виправлення кульковою ручкою з дати « 25 липня 2016 року» на « 01 серпня 2016 року».
Як встановлено комісією, згідно списку реєстру вихідної поштової кореспонденції поштове відправлення по справі №21/2087/11 на адресу скаржника ОСОБА_6 відправлено 02.08.2016 року. Відповідно до штампу «Укрпошти» на реєстрі вихідної поштової кореспонденції за 02.08.2016 року лист від 25.07.2016 року фактично відправлено 03.08.2016 року.
Одночасно, як свідчать дані АС «ДСС» зазначений лист від 25.07.2016 року створений в АС «ДСС» 03.08.2016 року, так як містить в собі автоматично згенерований того ж дня за допомогою АС порядковий вихідний номер, а саме №7/17-2087-2011/6198/2016.
У зв`язку з цим, комісія дійшла висновку, що лист від 25.07.2016 року не міг бути направлений на адресу скаржника 01.08.2016 року, як свідчить штамп відправки, та 02.08.2016 року, як свідчить реєстр вихідної поштової кореспонденції господарського суду Одеської області за 02.08.2016 року, а фактично направлений скаржнику 03.08.2016 року, тобто в день створення цього листа в АС «ДСС» та присвоєння йому того ж дня порядкового номеру. Таким чином, вбачається факт фальсифікації відмітки про відправку листа від 25.07.2016 року.
За висновками дисциплінарної комісії, яка проводила перевірку фактів, зазначених у скарзі ОСОБА_6 та встановлення причин не направлення скаржнику судового рішення по справі №7/17-2087-2011, вбачається порушення секретарем судового засідання ОСОБА_1 положень ГПК України щодо вчасної відправки процесуальних документів, Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України від 19.02.2013р. №01- 17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року №28, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016 року №17-4/2016, та положень посадової інструкції секретаря судового засідання.
Додатково комісія звернула увагу на не поодинокість випадків неналежного виконання секретарем судового засідання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, а саме: встановлення такого факту за наслідком надходження до суду заяви ОСОБА_16 щодо протиправних дій державного службовця секретаря судового засідання ОСОБА_1 та встановлення за наслідком перевірки порушення даною особою Загальних правил поведінки державного службовця. За вказаним фактом з секретарем судового засідання було проведено співбесіду щодо дотримання ним трудової та виконавчої дисципліни, а також попереджено про недопущення в подальшому подібних ситуацій.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, комісія дійшла висновку про наявність в діях державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та факт неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків.
У висновку дисциплінарної комісії визначено внести керівнику апарату Господарського суду Одеської області подання щодо застосування до державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
26.09.2016 року дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Господарського суду Одеської області керівнику апарату суду внесено подання щодо застосування до державного службовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
26.09.2016 року керівником апарату господарського суду Одеської області ОСОБА_17 видано наказ №2-а «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким секретарю судового засідання сектору забезпечення судового процесу відділу контролю та організаційного забезпечення діяльності суду ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків.
У наказі також зобов`язано фінансово-економічний відділ  керуватися цим наказом при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 , а заступника керівника апарату Мінакову О.А. – обговорити на нараді з працівниками апарату суду результати розгляду скарги ОСОБА_6 по справі №7/17-2087-2011.
Не погоджуючись із вказаним наказом, посилаючись на його необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.
Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо реалізації повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
За основними принципами, наведеними у ст. 4 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII, державна служба здійснюється з дотриманням, у тому числі: верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону; доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII державний службовець зобов`язаний, у тому числі: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
За правилами ч. 1 ст. 64 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 ст. 65).
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 66 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:
1) зауваження;
2) догана;
3) попередження про неповну службову відповідність;
4) звільнення з посади державної служби.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
За правилами ст. 67 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;
3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород;
4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;
6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є:
1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів;
2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;
3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього;
4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп;
5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.
Слід враховувати, що відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11 ст. 69 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.
Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об`єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом.
Кількість представників громадських об`єднань у складі дисциплінарної комісії може становити не більше двох осіб.
Членам дисциплінарної комісії забороняється передавати і розголошувати інформацію, отриману під час здійснення дисциплінарного провадження.
У разі якщо один із членів дисциплінарної комісії прямо підпорядкований особі, стосовно якої відкрито або здійснюється дисциплінарне провадження, такий член дисциплінарної комісії не повинен брати участі у прийнятті рішення.
Строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки.
Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості:
представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу;
представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.
До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських об`єднань, утворених відповідно до  Закону України  "Про громадські об`єднання", за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.
Члени дисциплінарної комісії здійснюють свої повноваження на громадських засадах.
Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.
Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 77 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).
Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Аналізуючи вищенаведені положення Закону України «Про державну службу», апеляційний суд у повній мірі погоджується із доводами апелянта про те, що проходження державної служби зобов`язує державного службовця діяти, у тому числі, але без виключення, з дотриманням Конституції та законів України, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, із забезпеченням в межах наданих повноважень ефективного виконання завдань і функцій державного органу, з виконанням своїх посадових обов`язків сумлінно і професійно, з виконанням рішень державного органу, наказів (розпоряджень), доручень керівника, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Високий рівень відповідальності особи, яка перебуває на посаді державної служби, зумовлює державного службовця дотримуватись принципів верховенства права, законності, професіоналізму і доброчесності.
Невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, становить склад дисциплінарного проступку, за який згідно із ч. 3 ст. 66 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до державного службовця застосовується дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.
Причини та умови, за яких державним службовцем вчинено дисциплінарний проступок, а також ступінь його вини, у тому числі обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, з`ясовуються під час дисциплінарного провадження відповідною Комісією із дотриманням прав державного службовця на надання своїх пояснень, пояснень іншими особами, яким відомі обставини дисциплінарного проступку, а також з дотриманням принципів повноти та об`єктивності цього провадження.
Повертаючи справу на новий розгляд, Верховним Судом у постанові в цій справі, висновки якого відповідно до положень ч. 5 ст. 354 КАС України є обов`язковими при новому розгляді справи, визначено, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується роботодавцем до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.
При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.
Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: КЗпП України, Законом №889, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.
Таким чином, перевірці у цій справі підлягають нормативний акт, яким передбачено, що обов`язок передачі заяви про видачу копії процесуального документа судді по взаємодії покладено на секретаря судового засідання, та чи доведено цей обов`язок до відома позивача; отримання дисциплінарною комісією пояснень від безпосереднього керівника та осіб, яким відомі обставини з приводу одержання позивачем заяви про видачу (направлення) копії процесуального документа; а також врахуванню ті обставини, що в графі вхідного документа відсутній підпис позивача (або іншої особи) про отримання заяви про видачу (направлення) копії процесуального документа, про відсутність додаткових належних доказів, які б підтверджували ці обставини.
Правильно проаналізувавши обставини справи та вищенаведені норми законодавства, судом першої інстанції в контексті спірних правовідносин вірно враховано, що наказом керівника апарату господарського суду Одеської області від 27.08.2010 року №82 затверджено Посадову інструкцію секретаря судового засідання Господарського суду Одеської області.
Вказана Інструкція встановлює єдині засади діяльності, обсяг посадових обов`язків та основні вимоги щодо їх виконання, права та обсяг відповідальності особи, яка займає посаду секретаря судового засідання господарського суду, у тому числі діяльності, що стосується позивача.
Відповідно до п. 1.4 Інструкції секретар судового засідання безпосередньо підпорядкований керівнику апарату суду та судді, секретарем якого він є, координує свою діяльність з помічником судді.
Згідно із п.п. 2.1.1 Інструкції секретар судового засідання отримує вхідну кореспонденцію, позовні заяви, справи, передані судді на розгляд, з обов`язковою відміткою про отримання, і передання їх судді.
Підпунктом 2.1.11 Інструкції визначено, що секретар судового засідання за дорученням судді готує проекти процесуальних документів, відповідей на заяви, звернення чи скарги, запитів, листів, інших матеріалів, пов`язаних із розглядом конкретної справи, забезпечує наповнення автоматизованої системи документообігу суду відповідними текстами документів.
Разом з цим, відповідно до п. 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016р. №17-4/2016, у разі, якщо в день надходження заяв (клопотань, скарг, інших документів), які не передбачають вчинення процесуальної дії, виявиться неможливим виконання суддею, в провадженні якого перебувала справа, або який є головуючим у складі колегії суддів, обов`язків судді, такі заяви передаються наступному за алфавітом судді по взаємодії, затвердженої даними Засадами, з числа тих, у яких день надходження відповідної заяви (клопотання, скарги) є робочим днем, а саме заяви (клопотання): а) про ознайомлення з матеріалами справи; б) про видачу копій процесуальних або інших документів; в) про ознайомлення з протоколом судового засідання; г) про видачу наказів.
Виходячи зі змісту наведених положень Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016р. №17-4/2016, у цих нормах відсутнє застереження про те, що обов`язок передачі наступному за алфавітом судді по взаємодії заяви, яка не передбачає вчинення процесуальної дії, у зв`язку із неможливістю її виконання суддею, в провадженні якого перебувала справа, покладається саме на секретаря судового засідання.
Ґрунтовною є і та обставина, що в реєстрі вхідної кореспонденції від 29.06.2016 року, в графі вхідного документа - заява ОСОБА_6 по справі №7/17-2087-2011, яка зареєстрована під №15987/16, відсутній підпис позивача, а також відсутній підпис будь-якої іншої особи, яка могла отримати цю заяву.
Факт відмови в одержанні позивачем, а відповідно і не виконання свого посадового обов`язку, передбаченого п.п. 2.1.1 Інструкції, не підтверджений відповідними доказами, у тому на підставі доповідної записки в.о. начальника відділу документального забезпечення (канцелярія) Возної І.М. від 17.10.2016 року, оскільки доповідна записка не була складена невідкладно після настання події не виконання цих посадових обов`язків та подана після завершення дисциплінарного провадження і внесення подання щодо застосування до державного службовця дисциплінарного стягнення.
Неможливість встановити дійсність обставин щодо одержання чи відмови в одержанні (із фіксуванням у журналі цих дій) заяви позивачем підтверджується і відсутністю в матеріалах дисциплінарної справи пояснення в.о. голови суду ОСОБА_3 , судді Зеленова Г.М., помічника судді ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , працівника відділу документального забезпечення, який займається видачею вхідної кореспонденції та в.о. начальника відділу документального забезпечення Возної І.М., тобто як керівника державного службовця так і осіб, яким відомі обставини щодо проходження і передачі вказаної заяви.
Крім того, є не обґрунтованими доводи апелянта про те, що обізнаність позивача із заявою про видачу (направлення) процесуального документа підтверджується відповідним усним дорученням заступника голови суду Власової С.Г., оскільки, як наголошується відповідачем, виконання таких заяв у вказаний період має відбуватись іншим суддею, визначеного в порядку п. 6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Одеської області від 21-22.04.2016р. №17-4/2016.
Також, проаналізувавши приписи Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Радою суддів України від 26.11.2010 року №30, колегія суддів враховує, що правилами вказаного акту не надається визначення діям, пов`язаних із втручанням в автоматизовану систему документообігу суду.
Водночас, слід зазначити, що за визначеннями, наведеними у п.п. 1.2.1 п. 1.2 Положення, користувач автоматизованої системи - суддя, помічник судді, працівник апарату суду, технічний адміністратор (на підставі наказу керівника апарату суду); права користувача автоматизованої системи - сукупність дій, які користувач автоматизованої системи має право виконувати в цій системі.
Відповідно до п.п. 1.3.1 п. 1.3 цим Положенням визначається порядок функціонування автоматизованої системи документообігу в судах загальної юрисдикції, яка забезпечує, у тому числі реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції, в; виготовлення та збереження оригіналів електронних документів суду; централізоване зберігання оригіналів електронних документів суду та інших процесуальних документів, в тому числі оригіналів електронних судових рішень, виготовлених судом.
В контексті наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що лист Господарського суду Одеської області від 25 липня 2016 року про направлення на заяву ОСОБА_6 витягу ухвали від 05 квітня 2016 року у справі №7/17-2087/2011 оформлений за підписом судді Зеленова Г.М.
За відсутності підтвердження належними доказами протилежного, врахуванню підлягають доводи позивача про те, що вказаний лист йому був переданий суддею та опрацьований шляхом відображення повних даних цього листа в автоматизованій системі документообігу суду, що відповідає як посадовим обов`язкам, передбаченим п. 2.1.11 Інструкції так і порядку функціонування автоматизованої системи документообігу суду.
Водночас, судом першої інстанції вірно враховано, що дисциплінарна комісія діла у складі не менше шести членів, до її складу включені державні службовці державного органу, представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, про що оформлено відповідні протокол та накази, у тому числі щодо заміни члена комісії у зв`язку із неможливістю продовжувати дисциплінарне провадження.
Таким чином, при визначені складу дисциплінарної комісії відповідач діяв з дотримання положень ст.ст. 69, 70 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Враховуючи викладене, оскільки висновки відповідача про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків у період проходження державної служби не знайшли свого підтвердження на підставі належним чином оформлених матеріалів дисциплінарного провадження в частині їх повноти та належності, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про не доведеність відповідачем правомірності і обґрунтованості оспорюваного наказу, наявність підстав для його скасування і задоволення адміністративного позову в цій частині.
Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.
Водночас, оскільки позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням йому моральної шкоди, а також не зазначено, на яких критеріях розрахунку базується заявлена позивачем до відшкодування шкода, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні із адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., які було стягнуто з відповідача при постановленні рішення по справі 29.04.2021 року.
У зв`язку із оскарженням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на суму 1152,60 грн.
У зв`язку із зверненням із касаційної скарги позивачем здійснено оплату судового збору на суму 1536,80 грн.
Ухвалою Верховного суду у складі касаційного адміністративного суду від 06.11.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з необхідністю доплатити ОСОБА_1 судовий збір на суму 1536,80 грн.
На виконання ухвали Верховного суду у складі касаційного адміністративного суду від 06.11.2019 ОСОБА_1 було додатково оплачено судовий збір на суму 1536,80 грн.
На момент ухвалення судового рішення не вирішеним залишалось питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 1152,60 грн. та 3073,60 грн., понесених позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг відповідно.
Таким чином, розподіл цих витрат за рахунок відповідача у цій справі відбулось з дотриманням вказаних приписів адміністративного процесуального законодавства.
З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судові рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягають залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Господарського суду Одеської області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року від 20 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                      О.І. Шляхтицький