ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 486/59/21  Номер провадження 22-ц/814/2125/21	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю., 
розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Предоляк О.С.,-
В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 10 грудня 2010 року, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у розмірі  41036,93 грн., що складається з наступного:   33712,19 грн. -заборгованості за тілом кредиту,в тому числі 1006,77 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту; 32705,42 грн. -– заборгованості за простроченим тілом кредиту, 7324,74 грн. – заборгованості за простроченими відсотками. Просило стягнути з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2021 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії б/н від 10.12.2010 року за тілом кредиту у розмірі 24757,99 грн. та у повернення сплаченого судового збору у сумі 1268,16 грн., а всього – 26026 грн. 15 коп.
В решті позову відмовлено.    
Рішення оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» виникли кредитні відносини.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.12.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та   ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідачем була заповнена Анкета - заява  позичальника, у якій указано, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.
За розрахунками банку станом на  30 листопада 2020 року  у ОСОБА_1 виникла заборгованість яка становить  41036,93 грн., що складається з наступного:   33712,19 грн. -заборгованості за тілом кредиту,в тому числі 1006,77 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту; 32705,42 грн. – заборгованості за простроченим тілом кредиту, 7324,74 грн. – заборгованості за простроченими відсотками.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що позичальником не спростовано факт відсутності заборгованості за кредитом, однак враховуючи, що згідно виписки по кредитному договору б/н від 10.12.2010 року відповідач останній раз користувався карткою 28.03.2020 року – переказ на картку ПриватБанку через додаток «Приват 24» у розмірі 52,26 грн. Залишок після операції -24 757,99 грн., а тому прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 фактично отримані кошти - непогашене тіло кредиту в розмірі 24757,99 грн.
В іншій частині вважав позовні вимоги недоведені, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення заборгованості за простроченими процентами.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.12.2010 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ternns/ як невід`ємні частини спірного договору.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даним Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати прострочених відсотків за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.рrivatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (10.12.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21.04.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками і рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.
Разом з тим, укладений між сторонами кредитний договір від 10.12.2010 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки наданої позивачем з 19.10.2017 року відповідачу встановлений кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн. 
З виписки по рахунку на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що відповідач останній раз користувався карткою 28.03.2020 року та здійснив переказ на картку ПриватБанку через додаток «Приват 24» у розмірі 52,26 грн. Залишок після операції склав 24 757,99 грн.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманих коштів - непогашеного тіла кредиту в розмірі 24 757,99 грн.
ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції жодного доказу на підтвердження сплати заборгованості в розмірі стягнення та не скористався своїм правом на спростування розрахунків банку.
Доводи апеляційної скарги щодо нікчемності укладеного договору не заслуговують на увагу, так як правовідносини сторін у даному випадку випливають з норм, визначених ст.634 ЦК України, про що зазначено вище.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до  ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.09.2021 р.

Головуючий-суддя                                                                           О. В. Прядкіна
Судді:                                                                                        С. Б. Бутенко
                                                                                    О. Ю.Кузнєцова