Ухвала
Іменем України 
12 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 629/207/19
провадження № 51-4466ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 березня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 червня 2021 року,
встановив:
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 березня 
2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 червня 2021 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується 
з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд 
в касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків – 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, засуджений у касаційній скарзі, як і попереднього разу, посилаючись 
на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судом апеляційної інстанцій таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть 
за собою скасування оскаржуваної ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 
ст. 438 КПК України.
Окрім вказаного, засуджений у касаційній скарзі в новій редакції, оскаржуючи 
в тому числі вирок суду першої інстанції, на виконання вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України не навів доводів на обґрунтування істотних порушень кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України 
про кримінальну відповідальність, допущених місцевим судом при постановленні вказаного судового рішення, які з огляду на положення пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-413 цього Кодексу є підставами 
для його скасування чи зміни. 
Крім цього, вимоги засудженого про одночасні зміну вироку суду першої інстанції та скасування ухвали апеляційного суду не узгоджуються з положеннями 
ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції 
за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
З огляду на те, що засудженим не були виконанні вимоги попередньої ухвали,                               його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 березня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 червня 2021 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                       ОСОБА_3