Справа № 127/16632/21 
Провадження № 33/801/907/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бистрицького Максима Олексійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №534016 від 09.06.2021 року, того ж дня о 22 год. 18 хв. в м. Вінниці, по вул. Батозька, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність обличчя, тремтіння пальців, зіниці очей, які не реагують на світло. Від огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Бистрицький М.О., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неналежну оцінку доказів, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч. 1. ст. 247 КУпАП. Вказав, що на момент зупинки автомобіля за кермом був не ОСОБА_1 а його брат ОСОБА_2 , в матеріалах справи взагалі відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем 09.06.2021 року; всупереч поданому ним клопотанню суд не допитав всіх свідків, які були присутні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення; запис з відеокамери поліцейських є неповним, оскільки у ньому відсутній момент зупинки транспортного засобу, а тому просить суд не брати його до уваги в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння і вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №534016 від 09.06.2021 року; рапортом працівника поліції Гордійчука В.П. від 09.06.2021 року; відеозаписом із нагрудної камери поліцейського; поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент зупинки транспортного засобу за кермом перебував не ОСОБА_1 а його брат ОСОБА_2 не заслуговують на увагу з наступних підстав.
За змістом статті 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським в присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог пунктів 4,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, якими не можуть бути особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Пунктом 7 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції судом було витребувано та оглянуто відеозапис події з нагрудної камери працівника поліції.
Судом апеляційної інстанції також був оглянутий вказаний відеозапис, з якого вбачається, що одразу ж після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 вийшов із автомобіля та намагався з`ясувати причину його зупинки, наголошуючи на тому, що він правил дорожнього руху не порушував, а тому проходити огляд на предмет виявлення стану наркотичного сп`яніння не буде. 
Апеляційний суд оцінює критично твердження апелянта, що на час зупинки працівниками поліції транспортного засобу за кермом був ОСОБА_2 , оскільки у вказаному відеозаписі дана особа взагалі не фігурує, у розмові ОСОБА_1 з працівниками поліції та поясненнях свідків про нього теж не йдеться. Вперше ОСОБА_1 заявив про те, що автомобілем керував не він а його брат ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює таку позицію ОСОБА_5 як спосіб захисту.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав всіх свідків, які були присутні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу з наступних підстав.
З матеріалів справи, протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час складення останнього були присутні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
В судовому засіданні 29.10.2021 року в якості свідка був допитаний ОСОБА_3 , який пояснив суду, що він дійсно був присутній 09.06.2021 року близько 22 год. 30 хв. під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Інший свідок ОСОБА_4 викликався судом для допиту, однак в судове засідання він не з`явився. В матеріалах справи містяться його письмові пояснення, в яких він підтвердив той факт , що 09.06.2021 року о 22 год. 30 хв. він дійсно був свідком відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції є неповним, а тому його не можна вважати належним доказом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони суперечать вимогам ст.266 КУпАП. Так, на відео зафіксовано, що на час зупинки ОСОБА_1 не заперечував факту його керування транспортним засобом, а також від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку він відмовився.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно встановлено усі обставини, які мають значення для вирішення справи не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не вказав які саме обставини не встановив суд.
Наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження заявника апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП правильних висновків суду не спростовують.
Інших доводів, які спростовували б факт відмови ОСОБА_1 , який керував автомобілем від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, суду апеляційної інстанції не надано.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року (п.43), «Берктай проти Туреччини» від 01.03.2001 року (п.127), неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, суд,-
       
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бистрицького Максима Олексійовича залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2021 року без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : С.Г. Копаничук