У х в а л а  
 
03 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 214/8597/13-ц
провадження № 61-19107ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,  
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, 
 
В с т а н о в и в:
 
ОСОБА_1 звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила поділити майно, що є об`єктом спільної власності подружжя, залишивши все перелічене в позові майно відповідачу та стягнути з ньогона її користь 1/2 частину загальної вартості майна у розмірі 567 405,00 грн.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
В порядку поділу сумісного майна стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини спільної сумісної власності подружжя, а саме: трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,7 кв. м; автомобіля марки ГАЗ 330210, реєстраційний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , шассі НОМЕР_3 , 1995 року випуску; автомобіля марки Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_4 , шассі НОМЕР_5 , 1985 року; автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_6 , шассі НОМЕР_7 , 2007 року випуску, у розмірі 567 405,00 грн.
Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину спільної сумісної власності подружжя з дня отримання компенсації вартості даної частки майна.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину за кожним на наступне майно:
- трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,7 кв. м;
- автомобіль марки ГАЗ 330210, реєстраційний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , шассі НОМЕР_3 , 1995 року випуску;
- автомобіль марки Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_4 , шассі НОМЕР_5 , 1985 року;
- автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_6 , шассі НОМЕР_7 , 2007 року випуску.
17 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року та залишити в силі заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року.
Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;       в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на       01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня   2021 року становить 2 270,00 грн.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є поділ спільного майна подружжя та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1  1/2 частини загальної вартості спільного майна у розмірі                567 405,00 грн.
 
Тобто, ціна позову в даній справі складає 567 405,00 грн, яка станом                    на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270,00*250=567 500,00 грн).
Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.
 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки  ОСОБА_1  подала касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук