ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2021 р.           Справа№ 920/575/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Попікової О.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги 
Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С"

на рішення  господарського суду Сумської області від 17.08.2021 (повне рішення складено 25.08.2021)

у справі  № 920/575/21 (суддя Жерьобкіна Є.А.)                          

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С"

до  Підприємства з іноземною інвестицією "ІМПЕРІАЛ ТОБАКО ЮКРЕЙН"        

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:  Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про  стягнення 24 095 грн 50 коп

                                                        В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.
          
В травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С" звернулося до господарського суду Сумської області з позовом до Підприємства з іноземною інвестицією "ІМПЕРІАЛ ТОБАКО ЮКРЕЙН" про стягнення 24 095 грн 50 коп. шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу було завдано майнову шкоду, внаслідок ДТП, що сталася 18.09.2020 з вини працівника відповідача, який керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Сумської області від 17.08.2021 у справі №920/575/21 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не подав доказів того, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а отже і доказів наявності умови для відшкодування шкоди відповідачем як особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів. Позиції інших учасників справи.
          
Не погоджуючись з рішенням господарського суду Сумської області  від 17.08.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно з ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відзиви на апеляційну скаргу на адресу суду не надходили.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 
                
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021 справу № 920/575/21  передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 у визначеному складі колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С" залишено без руху та надано скаржнику десять днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, шляхом подання до суду належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

28.09.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С"    надійшла заява про усунення недоліків, на виконання вимог вищезазначеної ухвали, до якої додано платіжне доручення № 1614 від 27.09.2021 про зарахування судового збору за подання апеляційної скарги в належному розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у визначеному складі колегії суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою     Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С" на рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2021 у справі №    920/575/21; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.  270 ГПК України.
У зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. та Владимиренко С.В. у відпустках за розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №     09.1-08/6217/21 від 01.12.2021 був призначений та проведений повторний автоматизований розподіл судової справи №920/575/21.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від       01.12.2021 для розгляду справи визначений склад колегії суддів: Ходаківська І. П. - головуючий (суддя-доповідач), судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ВЕСПЕР-С" на рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2021 у справі № 920/575/21 прийнято визначеним складом колегії суддів до свого провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, позивач є орендарем автозаправної станції, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Суми, проспект Курський, будинок б/н згідно з умовами договору оренди № 11 від 01.09.2018.

Зазначене майно було прийнято позивачем в орендне користування за актом приймання-передачі майна від 13.09.2018. 

Відповідно до акту інвентаризації № 48 від 01.09.2020 на території орендованої позивачем АЗС, розташована, зокрема, Стела світлова АГЗС.

18.09.2020 о 17-00 год. в м. Суми по вул. Ковпака, 11 відбулась ДТП, за участі транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер НОМЕР_1 під кермуванням громадянина ОСОБА_1 та транспортного засобу ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_2 під кермуванням громадянина ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб ВАЗ 21043, рухаючись за  інерцією, здійснив наїзд на стелу АЗС «ANP». Автомобілі при цьому отримали механічні пошкодження.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.10.2020 у справі №592/10843/20 громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правову відповідальність власника VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з полісом № АМ/9201567, страхувальником є  Підприємство з іноземною інвестицією "ІМПЕРІАЛ ТОБАКО ЮКРЕЙН", страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить сто тисяч гривен.

18.12.2020 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" із заявою про виплату страхового відшкодування - шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди орендованого позивачем майна.

До заяви позивач додав акт інвентаризації по АЗС, кошторис ремонту стели, рахунок № 171220 від 17.12.2020, копію витягу з ЄДР.    Відповідно до кошторису та рахунку-фактури № 171220 від 17.12.2020 вартість ремонту стели становить 29 740 грн 20 коп.

Згідно зі звітом № 23150 від 17.11.2020 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, які виникли внаслідок наїзду ТЗ, стела (інформаційне табло АЗС), вартість ремонтно-відновлювальних робіт згідно з кошторисом (вартість збитку, нанесеного через пошкодження майна) складає 3 530 грн 50 коп.

Внаслідок зазначених вище обставин та звіту № 23150 від 17.11.2020 страховиком здійснено страхову виплату за шкоду завдану ТОВ «Веспер-С» в сумі 3530 грн 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 468 від 25.01.2021.

Звертаючись з позовом у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С" послалось на те, що вартість відновлювального ремонту стели на АГЗС за адресою: Сумська область, м. Суми, просп. Курський, б/н, відповідно до договору підряду № 01/29 від 29.01.2021 та акту здачі-приймання виконаних робіт № 29042021 від 29.04.2021 склала 27 626, 00 грн, які сплачені позивачем згідно з платіжними дорученнями № 478 від 08.04.2021 в сумі 16 576 грн, № 1239 від 18.06.2021 в сумі 7 519 грн 50 коп. та № 468 від 25.01.2021 в сумі 3 530 грн 50 коп. Оскільки страховик відшкодував позивачу тільки 3 530 грн 50 коп., шкода, завдана майну ТОВ «ВЕСПЕР-С» внаслідок ДТП в розмірі 24 095, 50 грн має бути відшкодована власником транспортного засобу відповідно до    приписів ст.ст.  1172,  1194 ЦК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ч. 1  ст. 1166 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 1187 ЦК України  джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1  ст.1188 ЦК України).

Згідно з нормою ч. 1  ст. 1172 ЦК України  юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до  ст. 1194 ЦК України  особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової    відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону).

Такий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №539/447/17.

Відповідно до п. 31.1  ст. 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"  розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що розмір шкоди встановлений звітом про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від 17.11.2020 №23150 суб`єкта оціночної діяльності Гармідарової Ю.П. Додатком до звіту є кошторис вартості робіт.    

Зауважень до зазначеного звіту позивачем висловлено не було, а також не надано доказів того, що при проведенні оцінки вартості матеріального збитку оцінювачем не були враховані всі пошкодження майна позивача, завдані в результаті ДТП. 

Відповідно до зазначеного вище звіту розмір збитку, завданого у зв`язку з пошкодженням орендованого позивачем майна, становить 3 530 грн 50 коп. з ПДВ, які і були виплачені страховиком - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відповідно до платіжного доручення № 468 від 25.01.2021.

В той же час, належних доказів в розумінні  наведеного вище Закону  на підтвердження шкоди в розмірі 27 626 грн 00 коп. позивачем надано не було.

При цьому апеляційний господарський суд зважає на те, що   страхова сума на одного потерпілого за полісом № АМ/9201567 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер НОМЕР_1 , за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн.

Отже, встановленим є факт, що розмір завданої шкоди в даному випадку не перевищує ліміт відповідальності страховика.  

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів вмотивованим є висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Щодо решти аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині даної    постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до      ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно п. 1 ч. 1    ст. 275 ГПК України    суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, враховуючи положення  ст. 129 ГПК України, судові    витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.  129, 269,   275, 276,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 17.08.2021 у справі №920/575/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСПЕР-С". 

Матеріали справи № 920/575/21 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                О.В. Попікова