ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року                                                                   Справа № 918/339/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                       Мельник О.В.
судді                                                Маціщук А.В.
судді                                                Петухов М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційні скарги приватного підприємства-фірми "Мека" та товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост" на рішення господарського суду Рівненської області від 08.07.2021р. та додаткове рішення від 23.07.2021р. у справі №918/339/21 (суддя Церковна Н.Ф., повний текст рішення виготовлено 12.07.2021 року, додаткового рішення - 23.07.2021 року)
за позовом приватного підприємства-фірми "Мека"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост"     
про стягнення в сумі 28500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 08.07.2021 р. у справі №918/339/21 у задоволенні позову приватного підприємства-фірми "Мека" до товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост" про стягнення в сумі 28500,00 грн. відмовлено.
В обґрунтування рішення судом першої інстанції зазначено, зокрема, що позивачем сплачено відповідачу грошові кошти у розмірі 28500,00 грн. за фактично надані юридичні послуги врегульовані договірними відносинами, укладеними у  спрощений спосіб відповідно до ч. 1  ст. 181 ГК України, а відтак  відсутні підстави для задоволення позовних вимог, які заявлені на підставі ст. 1212 ЦК України.
Додатковим рішенням господарського суду Рівненської області від 23.07.2021 р. у справі №918/339/21 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства-фірми "Мека" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост" витрати на професійну правову допомогу у розмірі  10000 грн.. В решті заяви відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі, а також скасувати додаткове рішення у справі №918/339/21, як таке, що прямо залежить від основного рішення у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначає, що між ПП-фірма «Мека» та ТОВ «Юридична компанія «Форпост» не було досягнуто домовленості щодо укладення договору про надання юридичних послуг, доказів надання юридичних послуг матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, позивач вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що кошти сплачені позивачем відповідачу в якості оплати за виконанні роботи згідно договору, а отже набуті відповідачем за наявності правової підстави та не можуть бути витребуванні згідно зі ст. 1212 ЦК України. 
Також позивачем подано апеляційну скаргу на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021 року у справі №918/339/21. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, зокрема, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано стягнуто з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу в сумі 10000грн., оскільки вказана сума є поза межами розумності та співрозмірності витрат на правову допомогу та ціни позову. 
Не погоджуючись з додатковим рішенням, відповідач також звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просив оскаржуване додаткове рішення в частині відмови у стягненні 19000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу та 254 грн. витрат пов`язаних із збиранням доказів у цій справі скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з приватного підприємства-фірми "Мека" на користь ТОВ "Юридична компанія "Форпост" вищевказані судові витрати.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2021 року об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост" на додаткове рішення від 23.07.2021 р., приватного підприємства-фірми "Мека" на рішення господарського суду Рівненської області від 08.07.2021 р. та на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021 р. у справі №918/339/21.
29.09.2021 року відповідачем подано до суду відзиви на апеляційні скарги приватного підприємства-фірми "Мека" на рішення господарського суду Рівненської області від 08.07.2021 р. та на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021 р. у справі №918/339/21. У вказаних відзивах відповідач зазначає, зокрема, що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 10000грн. є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.
Також 07.10.2021 року відповідачем подано до апеляційного суду заяву про відшкодування витрат на правову допомогу понесених відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційні скарги в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
15.05.2019 року ППФ «Мека» згідно платіжного доручення №1179 перерахувало ТОВ «Юридична компанія «Форпост» 8 500,00 грн. з призначенням платежу: за юридичні послуги згідно рахунку від 02.05.2019 року,  без ПДВ. 
20.05.2019 року ППФ «Мека» згідно платіжного доручення №1198 перерахувало ТОВ «Юридична компанія «Форпост» 20 000,00 грн. з призначенням платежу: за юридичні послуги згідно рахунку від 02.05.2019 року, без ПДВ.
28.05.2020 року ППФ «Мека» звернулось до відповідача з листами-претензіями про повернення коштів в сумі 8500грн. та 20000грн. (т.1., а.с. 16-19). У вказаних листах зазначено, зокрема, що між сторонами проводились перемовини щодо укладення договору, однак договір укладений не був та послуги за договором не надавались, а тому сплачені позивачем кошти підлягають поверненню, як безпідставно набуті відповідачем.
Враховуючи, що відповідачем кошти в сумі 28500 грн. повернуті не були, наведене стало підставою для звернення ППФ «Мека» до суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Юридична компанія «Форпост» вказаних коштів з правових підстав зазначених в ст. 1212 ЦК України.
Оцінюючи висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами даного спору було укладено договір про надання юридичних послуг у спрощений спосіб, а тому відсутні підстав для задоволення позовних вимог та застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до приписів частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.
Відповідно до ст. ст.  625,  628,  629 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до  ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі  ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 3  статті 180 ГК України  визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Норми  статті 181 ГК України  (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачали можливість укладення господарських договорів як у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками, так і у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
За змістом ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Таким чином, з аналізу ст.ст 638, 639 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України вбачається, що укладення господарського договору у спрощений спосіб повинно підтверджуватися доказами, які б свідчили про досягнення згоди між сторонами договору про предмет, ціну та строк його дії.
Оцінюючи доводи відповідача про те, що рахунок на оплату послуг від 02.05.2019 року (т.1, а.с. 199) є належним доказом в розумінні ст. 76 ГПК України про укладення у спрощений спосіб між позивачем та відповідачем договору про надання юридичних послуг, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Рахунок на оплату послуг від 02.05.2019 року містить перелік наданих послуг, їх ціну та термін виконання, однак доказів про те, що ТОВ «Юридична компанія «Форпост» отримала замовлення від позивача (листом, факсограмою, телеграмою тощо) на виконання послуг, перерахованих у вказаному рахунку від 02.05.2019, як і доказів, що вказаний рахунок на оплату є ідентичний оплаченому позивачем (зокрема, доказів надіслання такого рахунку позивачу), відповідачем суду подано не було.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний рахунок свідчить лише про намір відповідача укласти договір про надання послуг у спрощений спосіб. Однак за умови відсутності доказів про погодження позивачем істотних умов договору (переліку послуг та їх ціни), відсутні правові підстави вважати, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, а відтак і про укладення договору у спрощений спосіб. 
Відповідно до ч.8 ст. 181 Господарського кодексу України (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.
Оцінюючи доводи відповідача про наявність в матеріалах справи доказів фактичного виконання юридичних послуг на суму 28500грн. перелічених в рахунку на оплату від 02.05.2019 року, зокрема, копій позовних заяв про визнання протиправних та скасування постанов (т.1, а.с. 88-91, а.с. 78-81); скарги на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії у справі у справах (т.1, а.с.122-124, а.с. 101-103), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані документи підписані керівником ППФ «Мека» Соколенком І.В., а не представником ТОВ «Юридична компанія «Форпост» за дорученням позивача. А тому, за умови відсутності підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, неможливо встановити виконавців проектів вказаних документів.
Враховуючи наведене, вищевказані копії позовних заяв та скарг не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України на підтвердження надання відповідачем позивачу відповідних юридичних послуг.
Надані відповідачем копії запиту про отримання інформації щодо стану виконавчих проваджень, підписаного представником ППФ «Мека» Горбач Б.А. (т.1, а.с. 106, 127), протоколу судового засідання від 27.12.18 року у справі №918/773/17 згідно якого в судовому засіданні ППФ «Мека» представляє Горбач Б.А. (т.1, а.с. 142), довіреностей від 01.10.2018 року згідно яких ППФ «Мека» уповноважує гр. Горбач Б.А. та гр. Король В.В. представляти інтереси підприємства (т.1, а.с.144-145), також не можуть бути належними та допустимими доказами надання саме відповідачем - ТОВ «Юридична компаній «Форпост» юридичних послуг позивачу, оскільки вказані документи свідчать про надання позивачу юридичних послуг зазначеними в них фізичними особами, а не відповідачем у даній справі.  
Посилання відповідача на договір про надання юридичних послуг від 16.01.2019 укладений між ТОВ «Юридична компанія «Форпост» та АБ «Терещенко і партнери», як на доказ виконання послуг на замовлення позивача у даній справі, оцінюється судом апеляційної інстанції критично, оскільки вказаний договір є двостороннім правочином та ППФ «Мека» не є стороною даного договору. 
Окрім того, відповідно до п.1.1. вказаного договору, який укладено між ТОВ «Юридична компанія «Форпост» та АБ «Терещенко і партнери», його предметом є надання юридичних послуг без жодної конкретизації, а тому неможливо встановити, що вказаний договір був укладений з метою надання послуг саме ППФ «Мека».
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження укладання у спрощений спосіб між ПП фірма «Мека» та ТОВ «Юридична компанія «Форпост» договору про надання юридичних послуг на суму 28500грн.
Окрім того, оцінюючи наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2019 року та 25.04.2019 року на суму 23000грн. та 24000грн., підписані ПП фірма «Мека» (замовник послуг) та ТОВ «Юридична компанія «Форпост» (виконавець) (т.1, а.с.200-201), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані послуги були оплачені позивачем 25.04.2019 року на суму 24000грн. та 05.04.2019 року на суму 23000грн.. Наведене підтверджується копією банківської виписки по рахунку відповідача за період з 01.04.2019 року по 30.06.2019 року (т.1, а.с. 202).
Отже зазначені акти приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2019 року та 25.04.2019 року не можуть бути доказами на підтвердження укладення договору у спрощений спосіб між ПП фірма «Мека» та ТОВ «Юридична компанія «Форпост» саме на спірну у даній справі суму 28500грн., сплачену позивачем згідно платіжних доручень №1179 від 15.05.2019 року на суму 8500грн. та №1178 від 20.05.2019 року на суму 20000грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в матеріалах справи доказів укладення між ПП фірма «Мека» та ТОВ «Юридична компанія «Форпост» договору про надання юридичних послуг на суму 28500грн., сплачену позивачем згідно платіжних доручень №1179 від 15.05.2019 року та №1178 від 20.05.2019 року.
Відповідно до статті 1212 ЦК України   особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз   статті 1212 ЦК України   дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у   постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі    №910/1238/17).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України  може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі №334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі №539/3403/17 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/16334/19).
Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень  статті 1212 ЦК України (аналогічна правова позиція зазначена в   постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19).
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено відсутність договірних відносин щодо надання послуг між ПП фірма «Мека» та ТОВ «Юридична компанія «Форпост» саме на спірну у даній справі суму 28500грн., колегія суддів вважає правомірними доводи апеляційної скарги про відсутність правової підстави набуття відповідачем коштів згідно платіжних доручень №1179 від 15.05.2019 року на суму 8500грн. та №1178 від 20.05.2019 року на суму 20000грн.. Враховуючи наведене, вказані кошти на загальну суму 28500грн., у відповідності до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, підлягають поверненню позивачу.
Згідно з ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до пункту 1, 4 частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи,  дійшов помилкового висновку про наявність доказів у справі щодо укладення між сторонами договору у спрощений спосіб та, як наслідок, дійшов передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для застосування положень ст. 1212 ЦК України у даній справі, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи приписи ст.129 ГПК України, колегією суддів, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору. Також скасуванню підлягає додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021 року про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, як похідне від первісного.
З огляду на скасування додаткового рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021 року з наведених вище підстав, апеляційні скарги ППФ «Мека» та ТОВ «Юридична компанія «Форпост» на додаткове рішення з підстав зазначених в них задоволенню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства-фірми "Мека" на рішення господарського суду Рівненської області від 08.07.2021р. та додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021р. у справі №918/339/21 - задоволити.
2. Апеляційні скарги приватного підприємства-фірми "Мека" та товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост" на  додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021р. у справі №918/339/21 залишити без задоволення.
3. Рішення господарського суду Рівненської області від 08.07.2021р. та додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2021р. у справі №918/339/21 скасувати та прийняти нове рішення.
4. Позов приватного підприємства-фірми "Мека" задоволити.
5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Форпост" (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 77, офіс 210, ідентифікаційний код юридичної особи 38794590) на користь приватного підприємства-фірми "Мека" (33013, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 108, ідентифікаційний код юридичної особи 32089399) 28500 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятсот гривень) безпідставно набутих коштів, 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору за подання позовної заяви, 3405 грн. (три тисячі чотириста п`ять гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.
6. Господарському суду Рівненської області видати судовий наказ.
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" жовтня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.  

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.