УХВАЛА
08 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 460/4345/19
адміністративне провадження № К/9901/41848/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №460/4345/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
17.11.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №460/4345/19.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Касаційна скарга подана вчетверте, раніше подані касаційні скарги повернуті скаржнику ухвалами Верховного Суду від 06.07.2021, від 11.08.2021, від 05.10.2021 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції, повторно касаційну скаргу подано без зайвих зволікань.
Підставою касаційного оскарження скаржником вказано пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України у зв`язку з неврахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 16.10.2018 у справі №826/1711/17, від 30.10.2018 у справі №820/4312/17, від 10.12.2019 у справі №640/4301/19. Також підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції підпункту "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України з посиланням на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання правильності розшифровки періодів виникнення від`ємного значення з ПДВ минулих періодів. 
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Поряд з тим, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України та перелічуючи постанови Верховного Суду, скаржником не враховано, що в оскаржуваному рішенні судом апеляційної інстанції не надавалася оцінка застосуванню пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, що не може свідчити про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права.
Як вбачається з тексту судового рішення, за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції зроблений висновок, що позивач не надав суду відповідних доказів на спростовання встановлених контролюючим органом порушень, в тому числі й правомірності відображення залишку від`ємного значення в рядку 16.1 декларації з ПДВ за липень 2016 р. в сумі 4 822 963,00 грн, як різниці між від`ємним значенням в декларації з ПДВ за грудень 2015 року (рядок 24 декларації р/н 9272737700 від 15.01.2016) - 5 500 088,00 грн та додатнім значенням різниці між податковим кредитом та податковими зобов`язаннями за перше півріччя 2016 року в сумі 677 125,00 грн. До того ж суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку обставинам справи посилався на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті з урахуванням висновків суду у справі № 817/168/17.
Поряд з тим, скаржником не визначено підставою касаційного оскарження пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та не зазначено, в чому полягає порушення судом апеляційної норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Зокрема, якщо скаржник вважає, що судом порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Скаржником не обґрунтовано, у чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права враховуючи встановлені обставини справи та не обґрунтовано, в чому неправомірність врахування судового рішення у справі № 817/168/17.
До того ж, Верховний Суд зауважує, що у випадку посилання скаржником на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, скаржнику необхідно зазначити конкретну норму матеріального та процесуального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Натомість визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником вказано не неправильному застосуванні підпункту "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України з посиланням на відповідні методологічні розрахунки, що в свою чергу не обґрунтовує неправильність застосування судом апеляційної інстанції підпункту "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, незгоди із наданою судом правовою оцінкою наявних у матеріалах справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами та містить посилання на переоцінку доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
За змістом касаційна скарга є подібною попередньо поданим. Повертаючи касаційні скарги Верховний Суд вже надав скаржнику вичерпні роз`яснення щодо викладення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. Поряд з тим, вчергове подана касаційна скарга так і не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №460/4345/19 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва