ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року	Львів	Справа № 260/500/21 пров. № А/857/18117/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Шевчук С.М., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Луцовичем М.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області про повернення (перерахування) надміру та/або помилково сплачених коштів,
в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила зобов`язати Державну податкову службу України (далі – ДПС України) в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі – ГУ ДПС) повернути (перерахувати) надміру та/або помилково сплачені кошти єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) в сумі 7344,48 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 позовні вимоги були задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за позивачем рахується заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 13267,54 грн за платежем 70 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність», а тому вважає, що підстави для повернення позивачеві сум ЄСВ відсутні.
Позивач не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що 15.02.2019 ОСОБА_1 стала на облік у ГУ ДФС, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат.
15.10.2019 позивач отримала від ДФС України індивідуальну податкову консультацію №613/Б/99-00-04-07-03-14/ІПК від 14.10.2019, в якій вказано про обов`язок стати на облік в контролюючих органах самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, як платник податків і як платник ЄСВ виникає у адвоката, якщо йому видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Також ДПС зазначила, що платник ЄСВ, визначений п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI), перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов`язаний визначити базу нарахування ЄСВ та сплатити суму внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем.
17.10.2019 позивач звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації ДПС України №613/Б/99-00-04-07-03-14/ІПК від 04.10.2019.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 по справі   №260/1475/19, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020, позовні вимоги були задоволені повністю.
У вказаних рішеннях судом встановлено, що починаючи з 18.06.2003 позивач є найманим працівником у виробничому структурному підрозділі «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», за відсутності доказів здійснення нею незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально з отриманням відповідного доходу від такої діяльності, в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою і ЄСВ за неї в період працевлаштування, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок позивача по його сплаті у цей період ще і як особою, яка має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від такої.
Однак, як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами справи, позивач у період з лютого 2019 року по вересень 2019 року, будучи найманим працівником у виробничому структурному підрозділі «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», сплачувала ЄСВ у сумі 7344,48 грн у зв`язку з отриманою податковою консультацією №613/Б/99-00-04-07-03-14/ІПК від 04.10.2019.
30.12.2020 позивач звернулася до ГУ ДПС із заявою про повернення помилково сплаченого ЄСВ у сумі 7344,48 грн, однак листом ГУ ДПС №162/6/07-16-24-03 від 14.01.2021 контролюючий орган відмовив у поверненні   сплаченого внеску у цій сумі, вказавши на те, що станом на 14.01.2021 заборгованість позивача по його сплаті становить 9967,54 грн.
01.02.2021 позивач звернулася у телефонному режимі на гарячу лінію - на сервіс «Пульс» із запитом про причини, з яких не враховуються висновки суду по справі №260/1475/19. 
Листом №1555/6/07-16-20-03 від 03.02.2021 позивача було повідомлено, що «нарахування ЄСВ проводиться на підставі Закону №2464-УІ та у відповідності до даних податкового обліку та реєстрів, що відображені у єдиній інформаційній системі контролюючого органу.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунковими листками по зарплаті за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2019 року підтверджується сплата позивачем ЄСВ в загальному розмірі 7344,48 грн. При цьому, при розгляді справи №260/1475/19 судом розглядався саме період сплати позивачем ЄСВ з лютого 2019 по вересень 2019 року, протягом якого вона перебувала на податковому обліку та отримувала заробітну плату за основним місцем роботи. А тому, здійснена позивачем, як адвокатом сплата ЄСВ за період з лютого 2019 по вересень 2019 у сумі 7344,48 грн є помилковою, здійснена на підставі протиправної консультації податкового органу, а тому підлягає поверненню. Крім того, рішенням суду по справі №260/1475/19 визнано протиправним нарахування та сплату збору ЄСВ застрахованою особою, яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та яка одночасно перебуває у трудових відносинах в межах цієї діяльності, відтак   належним способом захисту порушеного права позивача є покладення обов`язку на податковий орган повернути помилково сплачену суму ЄСВ, відповідно до положень Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №6 від 16.01.2016 (далі – Порядок №6).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.
Частиною першою статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон №2464-VI.
Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч.1 ст.2 Закону №2464-VI).
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).
Згідно дефініції, наведеної у п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, ЄСВ - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.4, 5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є:
- фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);
- фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.4 Закону №2464-VI/, необхідними умовами для сплати особою, яка провадять незалежну професійну діяльність єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.
При цьому, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак, не є підставою та доказом здійснення такої діяльності.
Відповідно до ст.9 та ст11 Закону №2464-VI розроблено Порядок №6, який визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску.
Відповідно до п.3 Порядку №6, надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону); помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного платника; рахунок 3719 - відповідні не бюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.
Пунктами 4-7 Порядку №6 передбачено, що у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань платника з цього платежу.
Повернення коштів здійснюється у випадках:
1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;
2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;
3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;
4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.
Абзацом 5 пункту 6 Порядку №6 передбачено, що у разі надходження заяви про повернення коштів, що надміру сплачені страхувальниками, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, платник додає оригінал або завірену ним копію розрахункового документа (квитанцію, платіжне доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3719.
Відповідно до п.7 Порядку №6, у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719, як то має місце в рамках даного юридичного спору, підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.
Заява залишається без задоволення у таких випадках:
- невідповідність заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;
- недостовірність викладеної у заяві платника інформації;
- подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;
- наявність у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.
У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.
Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає підстави дійти висновку, що повернення надміру сплачених сум ЄСВ здійснюється відповідним підрозділом органу доходів і зборів на підставі заяви платника податків у випадках, визначених пунктом 5 Порядку № 6, за умови відсутності у платника податків заборгованості з його сплати та/або фінансових санкцій. При цьому, перелік підстав, з яких платнику податків може бути відмовлено у задоволенні його заяви, передбачений пунктом 7 Порядку № 6, є вичерпним.
Суд не бере до уваги доводи контролюючого органу про те, що у позивача наявна заборгованість зі сплати ЄСВ, у зв`язку з чим позивачеві було відмовлено у поверненні помилково сплаченої суми ЄСВ, оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1475/19 визнано протиправним нарахування та сплату збору ЄСВ застрахованою особою, яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та яка одночасно перебуває у трудових відносинах в межах цієї діяльності, тому що це спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тому, відповідач на виконання Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/1475/19 має задовольнити заяву позивача та повернути їй грошові кошти у сумі 7344,48 грн, як безпідставно нараховані.
Отже, підстави відмови у поверненні помилково сплачених сум ЄСВ, викладені у листах-відповідях ГУ ДПС, є необґрунтованими, а відмова протиправною.
Стосовно зобов`язання відповідача вчинити дії, суд зазначає наступне.
Пунктами 7,8 Порядку №6 передбачено, що у разі задоволення заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає заяву з відміткою про підтвердження повернення коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.
Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання заяви з відміткою про підтвердження повернення коштів на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього порядку та два примірники реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.
На підставі висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення.
Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок платника, зазначений у заяві, відкритий у банку або органі казначейства.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства».
Отже, чинним законодавством встановлені порядок та підстави повернення платнику надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
З огляду на викладене, очікування позивача щодо повернення надміру та/або помилково сплачених коштів мають обґрунтовану законну підставу. Протиправна ж відмова у реалізації таких очікувань порушує право позивача на майно (грошові кошти, які сплачені ним надмірно).
Факт надмірної/помилкової сплати позивачем ЄСВ обумовлює повернення цих коштів податковим органом у передбаченому законодавством порядку.
Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є покладення обов`язку на податковий орган повернути позивачці помилково сплачену суму ЄСВ за її заявою відповідно до положень Порядку №6.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання ДПС України в особі відокремленого підрозділу ГУ ДПС повернути (перерахувати) ОСОБА_1 помилково сплачені кошти ЄСВ в сумі 7344,48  грн.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6, 10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі №260/500/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Т. І. Шинкар