Справа №950/1113/21 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап  В. М.	
Номер провадження 33/816/445/21 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 листопада 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 950/1113/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 14.09.2021, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
        учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
        особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 ,
        захисника – адвоката Стеценка В. М.

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки після того, як він не погодився з висновком приладу «Драгер», поліцейськими було відмовлено у проходженні медичного освідування в Лебединській ЦРЛ, на місці протокол складений не був і він не був ознайомлений з його змістом, копія вручена не була. При ознайомленні зі справою було виявлено, що в протоколі зазначені свідки, які в судове засідання не з`явилися. Відео № 2 здійснено на невідомий пристрій, який не є портативним реєстратором, без встановлення дати та часу. 
Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 14.09.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн без позбавлення права керування. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.
Згідно постанови, ОСОБА_3 02.06.2021 о 00:03 в м. Лебедині по вул. Кобижча керував мопедом Delta в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Стеценка В. М., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 174102 від 02.06.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
- результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», згідно яких стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 мав показник 1,02 проміле алкоголю в крові (а. с. 4, 5);
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», згідно якого результат огляду на стан сп`яніння – 1,02 проміле алкоголю в крові (а. с. 7);
- відеозаписами подій, на якому зафіксовані обставини зупинки т/з, за кермом якого перебував водій ОСОБА_3 .  На запитання поліцейського про те, що вживав він алкогольні напої, останній відповів, що пив учора. В процесі спілкування працівником поліції були виявлені ознаки сп`яніння, після чого запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Alkotest Drager 6820». Водій пройшов відповідний огляд за допомогою спеціального технічною пристрою, результат 1,02 проміле алкоголю в крові (а. с. 8).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3   вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Крім того, питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, процедури застосування спеціального технічного засобу, з урахування наведених вище обставин, не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків в судовому засіданні не заслуговують на увагу, оскільки справа була розглянута суддею суду першої інстанції на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення. При цього підлягає врахуванню той факт, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, що не передбачає участі свідків (ст. 266 КУпАП)
Що стосується доводів апеляційної скарги про невручення йому копії проколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки в оригіналі (першому екземплярі) протоколу здійснена відмітка про те, що особа відмовилася надавати пояснення та отримувати копію протоколу. При цьому не вручення протоколу не є обставиною, яка унеможливлює притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.
Твердження ОСОБА_3 про відмову працівників поліції забезпечити його огляд у закладі охорони здоров`я після незгоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки т/з, не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Не містить будь-якої інформації про бажання ОСОБА_3 пройти огляд у закладі охорони здоров`я та незгоди його з результатами Драгера і наданий працівниками поліції відеозапис.  
Той факт, що відео № 2 здійснено на невідомий пристрій, який не є портативним відео реєстратором без встановлення дати та часу, не суперечить вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які у свою чергу встановлюються, крім іншого: показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.
Що стосується інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. При цьому в своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 14.09.2021 відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов