КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                           
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М.,  за участі: 
секретаря судового засідання                               ?       Сидорчук А.М.
особи, яка притягується до відповідальності      -      ОСОБА_1 
захисника                                                                ?      Ющенка Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28.07.2021, -
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення у виді - штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28.07.2021 та закрити провадження у справі.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги  ОСОБА_1 зазначає, що судом залишено поза увагою, що він не керував транспортним засобом, також те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками складено без жодної на те підстави, так як автомобіль не перебував у русі. Також, в апеляційній скарзі вказує на те, що у матеріалах справи відсутня форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
 
Як встановлено судом першої інстанції, 10.04.2021 року 20 годині 25 хвилин по вул. Радистів, 14 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ALFA ROMEO 159» д.н.з. НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків у відповідності до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2018р. N 1103. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Заслухавши  доповідь  судді,  доводи  ОСОБА_1 та його захисника Ющенка Р.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити надавши суду пояснення,  дослідивши  матеріали справи і з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги,  а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
 
П.2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1 вимог п. 2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах справи доказами, а саме: 
-          протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №195864 від 10.04.2021 (а.с. 2), 
-          письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.04.2021 (а.с. 4) 
-          відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 5), які в своїй сукупності підтверджують, що водій  ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу "Драгер" або у лікаря нарколога в медичному закладі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.   
 
Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5. ПДР України.
 
Так, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції пояснив, що автомобілем не керував, а лише сидів у його салоні, автомобілем керував драйвер, про те на час прибуття працівників поліції він залишив автомобіль. ОСОБА_1 наголосив, що працівники поліції постійно стукали у вікно та пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, просили відчинити дверцята, на що він не реагував. Хоча він одразу повідомив, що не є водієм і не керував автомобілем, працівники поліції відразу знайшли свідків і почали готувати відмову від проходження на стан сп`яніння.
Наведені пояснення спростовуються безпосередньо дослідженим за участі сторін відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано те що ОСОБА_1 знаходиться на передньому пасажирському кріслі, не відчиняє двері на прохання працівників поліції, та загалом не реагує на їх звернення, на запитання працівника поліції про проходження медичного освідування чіткої відповіді не дає, що апеляційним судом розцінюється як пасивна відмова. Також на даному відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції повідомляє водію, що бачив як той перебував за кермом автомобіля, а потім пересів на переднє пасажирське сидіння, що на думку апеляційного суду повністю спростовує версію ОСОБА_1 про існування драйвера який був за кермом на думку апелянта. А відтак суд вважає дані доводи такими, що в сукупності з іншими зібраними по справі доказами доводять вину  ОСОБА_1 у порушенні приписів п.2.5. ПДР України.
Відтак, оскільки пояснення ОСОБА_1 , якими він також обґрунтовує свої апеляційні вимоги, що він не керував транспортним засобом є надуманими та такими, які спростовуються наявними по справі доказами, в той час як факт відмови від огляду на стан сп`яніння останній не заперечує, і інших самостійних доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянт не наводить, то суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови Деснянського районного суду міста Києва від 28.07.2021та закриття провадження по справі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -                                                       
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28.07.2021відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, ? залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    Р.М. Ігнатов