ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5123/21  Номер провадження 22-ц/814/2686/21	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:     Панченка О.О., Пікуля В.П. 
при секретарі:  Коротун І.В. 

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2021 року, постановлену суддею Яковенко Н.Л., повний текст ухвали складено – дата не вказана

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову 

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - 

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В.,  в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за №86169, про стягнення заборгованості у розмірі 53 145,10 грн. 

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №86169 від 12.06.2021 року та до набрання чинності рішення суду у справі зупинити будь-які дії по стягнення боргу за заявою кредитора про стягнення суми у розмірі 53 145,10 грн.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що він звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису про стягнення з нього на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» суми 53 145,10 грн. таким, що не підлягає виконанню, а тому на підставі п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, з метою недопущення незаконного стягнення сум із його доходів є законні підстави для зупинення стягнення.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з поданої заяви не вбачається достатньо підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, обгрунтування відповідних припущень позивача відсутні, ним не надано відповідних доказів та не обгрунтовано вимоги заяви. Також при вирішенні даної заяви суд врахував те, що позивач звернувся до суду з немайновою вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, якою передбачено, що одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, отже, у разі його оскарження п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України підлягає прямому застосуванню, що не було враховано судом першої інстанції. Крім цього зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення такого позову, що має немайновий характер, суд має дослідити, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту прав заявника, оскільки позивач не зможе захистити порушене право в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Крім цього вказує, що обгрунтоване припущення, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даному випадку правового значення не має значення, оскільки у разі задоволення позову судове рішення не вимагатиме примусового виконання, тому висновки суду першої інстанції про не доведення заявником таких обставин, як підстав для забезпечення позову, є помилковими. Також позивач зазначає, що у середині жовтня 2021 року за місцем його роботи від працівника бухгалтерії стало відомо, що із його заробітної плати за виконавчим написом нотаріуса буде проводитися стягнення коштів, що рішення суду відсутні, тому є всі підстави для проведення відрахувань із заробітної плати на підставі виконавчого напису нотаріуса. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи,  21 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В.,  в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за №86169, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 53 145,10 грн. (а.с. 1- 2).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 03 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №86169, виданого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 53 145,10 грн. (а.с. 29-30).

Згідно ч.1 п.6 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі оскаржуваного виконавчого напису, відкрито виконавче провадження та звернуто стягнення на її доходи, тому є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа призведе до утруднення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, у випадку задоволення її позову. 

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги закону, при цьому виходив з того, що з поданої заяви не вбачається достатньо підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, відсутні обгрунтування відповідних припущень позивача відсутні, ним не надано відповідних доказів та не обгрунтовано вимоги заяви, що позивач звернувся до суду з немайновою вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам цивільного процесуального закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову містить дві вимоги: 1) вжити заходи про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №86169 від 12.06.2021 року; 2) до набрання чинності рішення суду у справі зупинити будь-які дії по стягнення боргу за заявою кредитора про стягнення суми у розмірі 53 145,10 грн.

Відносно другої вимоги «до набрання чинності рішення суду у справі зупинити будь-які дії по стягненню боргу за заявою кредитора про стягнення суми у розмірі 53 145,10 грн.», то ця вимога є неконкретизованою, оскільки позивач не зазначає, які саме дії слід зупинити, ким вони проводяться чи можуть проводитися та на підставі чого проводяться (крім виконання виконавчого напису нотаріуса), тому колегія суддів в цій частині приходить до висновку про те, що вказана вимога не підлягає задоволенню.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що заяву позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню та у порядку забезпечення позову слід зупинити стягнення за виконавчим написом №№86169 від 12.06.2021 року, вчиненимприватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 53 145,10 грн.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні 1-ї вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №86169, виданого 12.06.2021 року приватним нотаріусомКиєво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., для вжиття яких існували усі передбачені процесуальним законодавством підстави, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ст. 374 ч.1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ст. 376 ч.1 п. 3, 4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 3, 4, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд складі колегії суддів судової палати з розгляду у цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2021 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

ЗаявуОСОБА_1  про забезпечення позову – задовольнити частково.

У порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом №86169 від 12 червня 2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» у розмірі 53 145,10 грн. - до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 

У задоволенні заявиОСОБА_1  про забезпечення позову в частині вимоги «до набрання чинності рішення суду у справі зупинити будь-які дії по стягнення боргу за заявою кредитора про стягнення суми у розмірі 53 145,10 грн.» – відмовити. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2021 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                         О. О. Панченко                 В. П. Пікуль