Ухвала    
 
04 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 179/1126/20
провадження № 61-15895ск21     
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 174 595,82 грн майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 174 595,82 грн та судовий збір у розмірі 1 745,96 грн. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди змінено з 174 595,82 грн на 154 710,99 грн. Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1 745,96 грн скасовано. ОСОБА_2 компенсовано за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 547,09 грн. 
Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями, 23 вересня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)  ОСОБА_1  звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на них. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову в даній справі становить 174 595,82 грн, яка станом на 01 січня              2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі в частині оскарження вказаних судових рішень слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Є. В. Коротенко  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	М. Ю. Тітов