ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 160/2165/19
адміністративне провадження № К/9901/28086/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року (головуючий суддя: Олійник В.М.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року (головуючий суддя: Баранник Н.П., судді: Божко Л.А., Дурасова Ю.В.) у справі № 160/2165/19 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "ВТБ БАНК" Шевченка Олександра Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії , 

У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
06 березня 2019 року ОСОБА_1 (далі також позивачка або          ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства             «ВТБ БАНК» Шевченка Олександра Володимировича (далі також відповідач або Уповноважена особа Фонду), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі також третя особа або Фонд), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» Шевченка Олександра Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників Акціонерного товариства «ВТБ БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» Шевченка Олександра Володимировича включити до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Акціонерному товаристві «ВТБ Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 на підставі депозитного договору № R4118/15224D/DP00 від 20 листопада 2018 року із сумою    61 946,42 грн (що є еквівалентом 2 221,41 доларів США за курсом НБУ на 18 грудня 2018 року) і депозитного договору № R4118/15225D/DP00 від 20 листопада 2018 року із сумою 124 862,72 грн (що є еквівалентом 4 477,60 доларів США за курсом НБУ на    18 грудня 2018 року) та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру відшкодувань вкладникам Акціонерного товариства «ВТБ Банк», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року, у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачка звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою (надійшла поштою 10 жовтня 2019 року), у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції. 
13 листопада 2019 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення без змін.
В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді у відставку, за результатами автоматизованого розподілу визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.

II. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що між нею та Акціонерним товариством «ВТБ БАНК» (далі також АТ «ВТБ БАНК») були укладені депозитні договори:
№ R4118/15224D/DP00 від 20 листопада 2018 року, вклад «Конструктор % в кінці Online USD» на суму 2 221,41 доларів США, строк дії з 20 листопада 2018 року по         20 грудня 2018 року;
№ R4118/15225D/DP00 від 20 листопада 2018 року, вклад «Конструктор % в кінці Online USD» на суму 4 477,60 доларів США, строк дії з 20 листопада 2018 року по         20 грудня 2018 року.
Водночас стверджує, що як на день укладення депозитних угод між нею та АТ «ВТБ БАНК», так й на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ БАНК», керівники відокремлених структурних підрозділів були виключені з числа керівників банку, а тому ні на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк», ні протягом року до дня прийняття такого рішення остання не була пов`язаною з банком особою.
За позицією позивачки, про відсутність ознак пов`язаної з банком особи свідчить і той факт, що при укладенні вищезазначених депозитних договорів її не було повідомлено про наявність обставин, які є підставою для відмови у виплаті відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а навпаки, при укладанні вищезазначених депозитних договорів, АТ «ВТБ БАНК», шляхом розміщення відповідної інформації, проінформував її, як вкладника, що          АТ «ВТБ БАНК» є учасником ФГВФО, тобто гарантував таким чином можливість повернення сум вкладів у повному обсязі у рамках сум, гарантованих Фондом.
Водночас стверджує, що відповідач необґрунтовано відносить її до категорії «керівники банку», оскільки на день прийняття Національним банком України рішення про віднесення АТ «ВТБ БАНК» до категорії неплатоспроможних частиною 1 статті 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» було передбачено, що керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер банку та його заступники. 
Також наполягає на відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин норм законодавства, які втратили законну силу.
Позивачка вважає, що відповідачем порушені її права як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому Законом України 23 лютого 2012 року            № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі також Закон         № 4452-VI).
У відзиву на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, враховуючи те, що в період одного року до дня визнання АТ «ВТБ БАНК» неплатоспроможним, позивачка була пов`язаною з АТ «ВТБ Банк» особою, у зв`язку з чим, відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI вклади (депозити) позивачки не підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Третя особа у письмових поясненнях зазначила, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.
Звертає увагу, що відповідно до Переліку пов`язаних із банком осіб станом на             01 грудня 2017 року ПАТ «ВТБ БАНК», який міститься в додатку № 1 до рішення Правління ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_1 є пов`язаною з Банком особою.

ІІI. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом ПАТ «ВТБ Банк» (після перейменування - АТ «ВТБ БАНК») № 153-к від 04 лютого 2016 року ОСОБА_1 була переведена на посаду директора Відділення «Приватний банкінг у                                     м. Дніпропетровську» ПАТ «ВТБ БАНК».
В подальшому, наказом ПАТ «ВТБ БАНК» № 1729-к від 01 грудня 2016 року позивачка була переведена на посаду директора Відділення «Приватний банкінг у м. Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК».
За змістом Переліку пов`язаних із банком осіб станом на 01 грудня 2017 року           ПАТ "ВТБ БАНК", який міститься в додатку № 1 до рішення Правління ПАТ "ВТБ Банк" № 122 від 07 грудня 2017 року, ОСОБА_1 є пов`язаною з Банком особою.
Наказом ПАТ «ВТБ БАНК» № 234-к від 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв`язку з скороченням штату (чисельності) працівників за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі також КЗпП України).
На підставі рішення Правління Національного банку України 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення АТ «ВТБ БАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28 листопада 2018 року до 27 грудня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора                  АТ «ВТБ БАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» начальнику відділу аналізу фінансового стану банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Фонду Заболотній Юлії Юріївні строком до 27 грудня 2018 року включно.
В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від           18 грудня 2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію     АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб       18 грудня 2018 року прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації      АТ «ВТБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації АТ «ВТБ БАНК» з          19 грудня 2018 року по 18 грудня 2020 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ВТБ БАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Шевченка Олександра Володимировича.
Відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції надано копію Положення про Відділення «Приватний банкінг» у м. Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК», затвердженого Протоколом засідання Спостережної ради ПАТ «ВТБ БАНК» 01 грудня 2016 року № 24, відповідно до пункту 1.3 якого, відділення є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК».
Згідно відповіді НБУ на запит відповідача, у період з 01 січня 2017 року по 01 грудня 2018 року інформація про пов`язаних із АТ «ВТБ БАНК» осіб подавалася до Національного банку України. ОСОБА_1 була визначена АТ «ВТБ БАНК» пов`язаною з АТ «ВТБ БАНК» особою відповідно до пункту 3 частини 1 статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у період з 01 січня 2017 року по 01 січня 2018 року.
Позивачка вважає протиправною бездіяльність щодо невключення її до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили, що протягом року до дня визнання АТ "ВТБ БАНК" неплатоспроможним, позивачка була пов`язаною з АТ "ВТБ Банк" особою, у зв`язку з чим дійшли висновку, що відповідно до частини 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклади (депозити) позивачки не підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
В обґрунтування вимог касаційної скарги позивачка зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій прийнятті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Скаржниця з посиланням на статтю 23 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та пункт 20 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» стверджує, що відділення «Приватний банкінг у м.Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК» не має статусу відокремленого підрозділу.
Позивачка вважає, що АТ «ВТБ БАНК» рішенням правління (протокол № 122 від 07 грудня 2017 року) необґрунтовано включив її як директора відділення «Приватний банкінг у м.Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК» до переліку пов`язаних з АТ «ВТБ БАНК» осіб у розумінні статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, яка діяла у період з 27 листопада 2017 року по 06 січня 2018 року.
Також звертає увагу на те, що при укладенні депозитних договорів від 20 листопада 2018 року її не було повідомлено про включення до переліку пов`язаних осіб, стосовно яких існують підстави для відмови у виплаті відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач наполягає на тому, що позивачка була пов`язаною з АТ «ВТБ БАНК» особою, у зв`язку з чим, відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI вклади скаржниці не підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.
Також скаржниця надіслала на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій судових рішень, ухвалених у справі № 160/4487/19.

VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі"; далі - Закон № 460-IX) Верховний Суд зазначає таке.
Порядок відшкодування Фондом гарантування коштів за вкладами встановлюється Законом № 4452-VІ та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09 серпня 2012 року (надалі - Положення № 14).
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою          200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 27 вказаного Закону № 4452-VI встановлений порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.
За змістом частин першої-третьої статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.
Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
Згідно із положеннями статті 2 Закону №4452-VІ вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невключенням позивачки до переліку вкладників АТ "ВТБ Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі пункту 4 частини 4 статті 26 Закону №4452-VІ.
В спірному випадку, відмовляючи у включенні позивачки до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, відповідач послався на пункт 4 частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI, згідно якому Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення).
Отже, визначальним для вирішення спірних правовідносин у справі, що розглядається, є встановлення факту, чи є позивачка пов`язаною із банком особою станом на 27 листопада 2018 року або була такою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних, тобто у період з 27 листопада 2017 року по 26 листопада 2018 року.
Так, судами попередніх інстанцій було встановлено, що наказом ПАТ «ВТБ Банк» (після перейменування - АТ «ВТБ БАНК») № 153-к від 04 лютого 2016 року           ОСОБА_1 була переведена на посаду директора Відділення «Приватний банкінг у м.Дніпропетровську» ПАТ «ВТБ БАНК».
В подальшому, наказом ПАТ «ВТБ БАНК» № 1729-к від 01 грудня 2016 року позивачка була переведена на посаду директора Відділення «Приватний банкінг у м. Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК».
Наказом ПАТ «ВТБ БАНК» № 234-к від 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв`язку з скороченням штату (чисельності) працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.
Статтею 52 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» (далі - також Закон № 2121-ІІІ) передбачено, що для цілей цього Закону пов`язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.
Згідно частини 1 статті 42 Закону № 2121-ІІІ в редакції на час віднесення Банку до категорії неплатоспроможних (в редакції Закону України № 2210-VIII від 16 листопада 2017 року, який набрав чинності з 06 січня 2018 року) керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер банку та його заступники.
До набрання чинності 06 січня 2018 року Законом України № 2210-VIII від                     16 листопада 2017 року до керівників банку частина перша статті 42 Закону                 № 2121-ІІІ відносила також і керівників відокремлених підрозділів банку.
Відповідно до статті 52 Закону № 2121-ІІІ банк зобов`язаний подавати Національному банку України інформацію про пов`язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.
Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов`язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1-9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зав`язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов`язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов`язаною з банком не доведе протилежного.
Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 315 затверджено Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ якого в редакції на час виникнення спірних правовідносин, банк визначає перелік пов`язаних із банком осіб, який затверджується правлінням банку, відповідно до вимог статті 52 Закону та з урахуванням цього Положення. Особа є пов`язаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи пов`язаною з банком відповідно до вимог зазначеної статті закону.
Банк не пізніше наступного робочого дня після визначення особи пов`язаною з банком і внесення інформації до переліку пов`язаних із банком осіб у письмовій формі повідомляє про це таку особу.
Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу ІІ Положення № 315 банк зобов`язаний щомісячно надавати Національному банку актуалізований перелік пов`язаних із банком осіб за формою та у строки, визначені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації статистичної звітності, що подається до Національного банку.
Відповідно до пунктів 1, 2 глави 2 розділу II Положення № 315 Національний банк може визначати пов`язаною із банком особу відповідно до вимог статті 52 Закону із застосуванням зокрема ознак, зазначених у главі 3 цього розділу.
Рішення про визначення юридичних або фізичних осіб пов`язаними з банком особами приймає Комісія з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами. Національний банк приймає рішення про визначення юридичної або фізичної особи пов`язаною з банком особою кожного разу, коли Національний банк виявляє підстави для цього. Визначення особи не пов`язаною з банком не перешкоджає наступному визначенню такої особи пов`язаною, якщо для цього виникають підстави.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що за змістом переліку пов`язаних із банком осіб станом на 01 грудня 2017 року ПАТ "ВТБ БАНК", який міститься в додатку № 1 до рішення Правління ПАТ "ВТБ Банк" № 122 від 07 грудня 2017 року,           ОСОБА_1 є пов`язаною з Банком особою.
Водночас відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції надано копію Положення про Відділення «Приватний банкінг» у м. Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК», затвердженого Протоколом засідання Спостережної ради ПАТ «ВТБ БАНК» 01 грудня 2016 року № 24, відповідно до пункту 1.3 якого, відділення є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК».
Згідно відповіді НБУ на запит відповідача, у період з 01 січня 2017 року по 01 грудня 2018 року інформація про пов`язаних із АТ «ВТБ БАНК» осіб подавалася до Національного банку України. ОСОБА_1 була визначена                        АТ «ВТБ БАНК» пов`язаною з АТ «ВТБ БАНК» особою відповідно до пункту 3 частини 1 статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у період з 01 січня 2017 року по 01 січня 2018 року.
Верховний Суд звертає увагу, що позивачка, як директор Відділення «Приватний банкінг у м. Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК» була ознайомлена з Положенням про Відділення «Приватний банкінг» у м. Дніпро» ПАТ «ВТБ БАНК» та обізнана про вимоги пункту 4 частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI, частини 1 статті 42 та статті 52 Закону                № 2121-ІІІ.
Рішення Правління ПАТ "ВТБ Банк" № 122 від 07 грудня 2017 року, згідно додатку 1 якого її віднесено до переліку осіб пов`язаних із банком не є предметом спору в межах цієї справи.
За змістом частин 1 та 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За такого правового регулювання та встановлених судами попередніх інстанцій обставин на підставі наявних у справі доказів, який Верховний Суд позбавлений права переоцінювати, позивачка була пов`язаною з АТ "ВТБ Банк" особою, у зв`язку з чим, відповідно до частини 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклади (депозити) позивача не підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на зазначене, Верховний Суд не приймає до уваги посилання позивачки на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №160/4487/19, водночас звертає увагу, що рішення у зазначеній справі прийняті за інших фактичних обставин, а саме відсутності рішення банку про визначення фізичної особи пов`язаною з банком особою.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в позовній заяві та в апеляційній скарзі з урахуванням яких судами вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить. 
За приписами частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 160/2165/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду                                                  С.М. Чиркін
                                                                                В.М. Бевзенко
                                                                                В.М. Шарапа