ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16928/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків в якому просила:
- визнати незаконним наказ №115-0 від 02.02.2021 Офісу великих платників податків Державної податкової служби;
- поновити її на посаді заступника начальника відділу податкового адміністрування підприємств транспортної інфраструктури управління податкового адміністрування підприємств невиробничої сфери Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків з 02.02.2021;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків виплатити ОСОБА_1 частину заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2021 і до моменту винесення судового рішення.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року позовну заяву було повернуто.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2020 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, та неподанням належним чином засвідченої копії оскаржуваного рішення. Позивачу було надано десятиденний строк, з моменту отримання копії вказаної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду копії наказу №115-0 від 02.02.2021 Офісу великих платників податків Державної податкової служби або належних доказів на підтвердження наявності поважних причин неможливості надання таких документів, а саме, існування обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.
12.07.2021 від позивача надійшли додаткові докази по справі, зокрема, надано заяву про поновлення строку звернення до суду та копію наказу №115-0 від 02.02.2021.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України    позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
У своєму клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач зауважує, що 22.02.2021 по 14.03.2021 вона перебувала на лікарняному у зв`язку з захворюванням на СОVID-19. Також позивач зазначає, що після виходу на роботу 15.03.2021 ОСОБА_1 , від працівників відділу кадрів отримала усну інформацію, що наказ на призначення її на посаду у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС скасовано, і вона залишається працювати на попередньому місці роботи в Офісі великих платників податків ДПС на посаді, яку вона займала до призначення в Центральне міжрегіональне управління ДПС.
Зважаючи на вказане, позивач звернулась з листом від 31.03.2021 до ДПС України, в якому просила ініціювати проведення службового розслідування, притягнути винуватих осіб до відповідальності та поновити її порушені права. 
У відповідь на вказане звернення, ОСОБА_1 отримала 09.05.2021 лист ДПС України №2842/П/99-00-02-02-02-09 від 23.04.2021 09.05.2021, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення службового розслідування. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вважає, що обрахунок строку звернення до суду розпочався саме з дати отримання вказаного листа.
Однак, суд критично ставиться до викладених тверджень позивача, та визнає вказані пояснення недостатніми для обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.
Щодо підстав пропуску строку для подання позовної заяву, суд зазначає, що знаходження позивача на лікарняному могло б бути прийнято судом в якості поважної причини пропуску строку звернення до суду в разі закінчення строку оскарження спірного рішення у період перебування її на лікарняному. Натомість строк звернення з даним позовом до суду сплив поза межами періоду хвороби, на яку, як на поважну причину, посилається позивач.
Крім того, відповідно до п.п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001р. №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. 
Втім, позивачем не було надано копій листків непрацездатності на підтвердження факту перебування на лікарняному у період з 22.02.2021 по 14.03.2021.
З урахуванням наведеного, суд вважає зазначені причини пропуску строку звернення до суду - неповажними.
Суд також зазначає, що згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.06.2021р. у справі №160/6700/19, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Тому поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що позивачем не зазначено обставин, що є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача та в свою чергу об`єктивно унеможливили б звернення позивача із даним позовом протягом строків передбачених частиною п`ятою статті 122 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Є.О.Сорочко

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк