ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/881/20	Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/978/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 305010000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Міщій О. Я., 
за участю секретаря - Стецюк М.А. 
та представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Чубенко Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №595/881/20 за апеляційною скаргою представника Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” — адвоката Алєшка Андрія Сергійовича на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року, ухваленого суддею Федорончуком В.Б., повний текст якого складений 29 червня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра”, третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
В С Т А Н О В И В:
у червні 2020 року  ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю “Астра”, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 : - 109 625 (сто дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень витрат на поховання чоловіка ОСОБА_4 та спорудження надгробного пам`ятника; - 966 616 (дев`ятсот шістдесят шість тисяч шістсот шістнадцять) гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка ОСОБА_4 ; - 144 000 (сто сорок чотири тисячі) гривень шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля “KIA Sportage” з р.н. НОМЕР_1 , внаслідок кримінального правопорушення; - 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень на відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням авто-товарознавчої експертизи; стягнення з відповідача на користь малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого, як законний представник діє ОСОБА_1 : - 249 923 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) гривні 79 копійок моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; - 983 308 (дев`ятсот вісімдесят три тисячі триста вісім) гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю батька ОСОБА_4 ; - шкоду, завдану смертю годувальника ОСОБА_4 , у розмірі 36 538 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 18 копійок щомісячно, починаючи з 04 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина  ОСОБА_2  зазначила, що 04 січня 2019 року, о 16 годині 00 хвилин, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автопоїзда у складі сідлового тягача “RENAULT”, р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом “KRONE”, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухаючись автодорогою “Івано-Франківськ — Бучач — Тернопіль” на 79 км + 100 м, що поблизу с. Доброполе Бучацького району Тернопільської області, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем “КІА Sportage”, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів на місці пригоди загинули водій “КІА Sportage” ОСОБА_4 від отриманої масивної травми тіла з численними переломами кісток скелета, розривами внутрішніх органів та руйнуванням речовини головного мозку, та малолітній ОСОБА_5 , який перебував у даному транспортному засобі як пасажир, від отриманої масивної травми тіла з численними переломами кісток скелета, розривами внутрішніх органів та руйнуванням речовини головного мозку. Пасажир автомобіля “КІА Sportage”, малолітній ОСОБА_6 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Пасажир автомобіля “КІА Sportage”, її малолітній син ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, імпресійний перелом лівої тім`яної кістки з імпресією до 2 мм, забійну рану тім`яної ділянки зліва. Отримані тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого її син знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділі Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні у період з 04 січня 2019 року по 11 січня 2019 року. Спричинені внаслідок ДТП тілесні ушкодження у вигляді вдавленого (зі зміщенням кісткових відламків в порожнину черепа) перелому лівої тім`яної кістки із забиттям головного мозку, відносяться до тяжких ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Крім того, після стаціонарного лікування, враховуючи наслідки закритої черепно-мозкової травми та забою головного мозку, її сина звільнено від фізичних занять, йому було рекомендовано спостереження у невролога та проведення повторних комп`ютерних томографій головного мозку. Дані обмеження в фізичних навантаженнях були наслідком протиправного ушкодження його здоров`я. В момент ДТП син переніс істотні переживання за своє життя, що викликало в нього сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну, посилення дратівливості, емоційної нестійкості. Фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за своє життя у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зв`язків і потребують від сина додаткових зусиль для організації свого життя. Все це разом призвело до негативних переживань внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації. Тим самим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її сину ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, пов`язану з ушкодженням здоров`я, внаслідок ДТП, яка у вартісному вигляді становить 250000 гривень. Приймаючи до уваги, що ПАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” виплатила страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я малолітньому ОСОБА_2 , в розмірі 76,21 гривень, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 249 923,79 гривень. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув батько її сина — ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 спричинені істотні моральні страждання. Її син ОСОБА_7 постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть його батька не залишають його і до теперішнього часу. Емоційний стан сина, навіть через рік після втрати батька, дуже нестійкий, він відчуває глибокі моральні страждання у вигляді відчуття горя та непоправної втрати. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, а враховуючи, що син був свідком загибелі батька, це завдало йому ще й непоправної моральної травми. Її син залишився напівсиротою та без батьківського піклування, він назавжди позбавлений батьківської любові та підтримки. Душевні страждання та вимушеність його життєвих змін, у зв`язку із втратою батька, є тяжкими, час та зусилля, необхідні для відновлення його повноцінного життя є довгим та складним. Він знаходиться в пригніченому стані через смерть свого батька, оскільки позбавлений його любові, підтримки та спілкування. У зв`язку із смертю батька її синові ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, втраті спокою, зміні його повсякденного життя. Однак, оцінити розмір його душевних страждань та життєві зміни об`єктивно неможливо, так як таке поняття як “життя людини” не може бути оцінено будь-яким матеріальним виміром і є в будь-якому випадку вищим за нього. Смерть батька завдала йому сильні психічні страждання, відновити його душевний стан неможливо. Тим самим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, пов`язану зі смертю батька, яка у вартісному вигляді становить 1 000 000 гривень. Беручи до уваги, що ПАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” виплатила страхове відшкодування малолітньому ОСОБА_2 в розмірі 16 692,00 гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю його батька ОСОБА_4 , різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 983 308,00 гривень. ОСОБА_4 на момент смерті працював директором ТОВ “АВТОМАРКЕТ”, а також здійснював підприємницьку діяльність, як фізична особа - підприємець (КВЕД 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах). Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ “АВТОМАРКЕТ”, загальна сума доходу ОСОБА_4 на посаді директора в період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2018 року становила 85 989,21 гривень. Крім того, 19 червня 2011 року ОСОБА_4 був зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності. Обсяг його доходу за 2018 рік становив 839 000 гривень. Таким чином, середньомісячній дохід ОСОБА_4 , як суб`єкта підприємницької діяльності, становив 69 916,67 гривень (839 000,00 гривень (річний дохід) : 12 місяців = 69 916,67 гривень). Сукупний середньомісячний дохід її чоловіка ОСОБА_4 на момент смерті складав 77 082,44 гривень (69 916,67 гривень (середньомісячний дохід, як суб`єкта підприємницької діяльності) + 7 165,77 гривень (середньомісячна заробіток на посаді директора) = 77 082,44 гривень). Інших осіб, які перебували на утриманні ОСОБА_4 , немає. Право на відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого мають особи, які перебували на його утриманні, яким є тільки ОСОБА_2 , у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого. Таким чином, місячний розмір грошового утримання, який припадав на ОСОБА_2 становив 38 541,22 гривень (77 082,44 гривень (сукупний дохід ОСОБА_4 ) : 2 осіб = 38 541,22 гривень). Її малолітній син, має право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника з часу трагічної смерті батька до досягнення ним повноліття, тобто з 04 січня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в перерахунку становить 75 місяці. ПАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” в інтересах малолітнього ОСОБА_2 сплачено 150 228,00 гривень шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Таким чином, на користь її сина ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню шкода, завдана смертю годувальника ОСОБА_4 , у розмірі 36 538,18 гривень щомісячно, починаючи з 04 січня 2019 року до досягнення ним повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 (38 541,22 гривень (розмір щомісячної виплати шкоди, завданої смертю годувальника) — 2 003,04 гривень (розмір щомісячної страхової виплати шкоди, завданої смертю годувальника (150 228,00 гривень : 75 місяців)) = 36 538,18 гривень). Крім того, кримінальним правопорушенням їй спричинено як майнову, так і моральну шкоду, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік ОСОБА_4 . Вона позбавлена можливості моральної підтримки чоловіка і відновити попередній стан її життя неможливо. Вона постійно перебуває у напруженому психологічному стані. З часу його смерті у неї значно погіршився психічний стан, а саме, вона відчуває пригнічення настрою, тугу, тривогу, загальну слабкість, значне погіршення сну, посилення дратівливості і нестриманості, що в значній мірі призвело до порушення стосунків з рідними, знайомими. Все це разом призвело до зниження працездатності та обмеження кола її спілкування, що знову-таки поглиблює негативні переживання внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації. Тим самим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй спричинено моральну шкоду, пов`язану зі смертю чоловіка, яка у вартісному вигляді становить 1 000 000 гривень. Беручи до уваги, що ПАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 33 384,00 гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка ОСОБА_4 , різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 966 616,00 гривень. У зв`язку із загибеллю чоловіка нею здійснено витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника на його могилі у розмірі 109 625 гривень. Також, кримінальним правопорушенням їй спричинено майнову шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП автомобіль “КІА Sportage”, р.н. НОМЕР_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи №180/19 від 08 квітня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля “КІА Sportage”, станом на час проведення експертизи становить 242 000,00 гривень. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність володільця сідлового тягача “RENAULT”, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна”, з метою отримання страхового відшкодування вона звернулася до ПАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” з заявою про виплату на її користь 100 000 гривень шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля “КІА Sportage”, р.н. НОМЕР_1 . Відповідно до листа №1645950 від 08 травня 2020 року ПАТ “Страховою компанією “ПЗУ Україна” у зв`язку з пошкодженням автомобіля “КІА Sportage”, р.н. НОМЕР_1 , їй нараховано та виплачено 98 000,00 гривень (з врахуванням франшизи). Крім того, з метою встановлення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, нею було оплачено проведення авто-товарознавчої експертизи №180/19 від 08 квітня 2019 року, вартість якої склала 3 500,00 гривень. Оскільки водій ОСОБА_3 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з Спільним українсько-польським підприємством ТзОВ “Астра”, здійснював трудові обов`язки як водій сідлового тягача, Спільне українсько-польське підприємство ТзОВ “Астра” несе відповідальність за шкоду, заподіяну їх водієм під час виконання ним трудових обов`язків.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року позов — задоволено частково.
Стягнуто з Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” на користь ОСОБА_1 :
- 109 625 (сто дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень витрат на поховання чоловіка ОСОБА_4 та спорудження надгробного пам`ятника;
- 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка ОСОБА_4 ;
- 144 000 (сто сорок чотири тисячі) гривень шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля “КІА Sportage”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок кримінального правопорушення.
Стягнуто з Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” на користь малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого, як законний представник, діє ОСОБА_1 :
- 249 923 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) гривні 79 копійок моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
- 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю батька ОСОБА_4 ;
- 36 538 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 18 копійок шкоди, завданої смертю годувальника ОСОБА_4 , щомісячно, починаючи з 04 січня 2019 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” на користь ОСОБА_1 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень судових витрат, пов`язаних з проведенням авто-товарознавчої експертизи.
Стягнуто з Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” в дохід держави 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору.
В апеляційній скарзі представник Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” — адвокат Алєшка Андрій Сергійович просить: 1) рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року по справі №595/881/20, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка — скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволені даної позовної вимоги відмовити; 2) рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року по справі №595/881/20, в частині стягнення на користь ОСОБА_2 - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю батька — скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволені даної позовної вимоги відмовити; 3) рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року по справі №595/881/20, в частині стягнення на користь ОСОБА_2 - 249 923 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) гривні 79 копійок моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволені даної позовної вимоги відмовити; 4) рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року по справі №595/881/20, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 - 109 625 (сто дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень витрат на поховання чоловіка та спорудження надгробного пам`ятника — змінити, зменшивши розмір стягнення до 3 000 гривень; 5) рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року по справі №595/881/20, в частині стягнення на користь ОСОБА_2 - 36 538 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 18 копійок шкоди, завданої смертю годувальника, щомісячно, починаючи з 04 січня 2019 року до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 — змінити зменшивши , посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим.
В обґрунтування апеляційної скарги представник СУПП ТзОВ “Астра” — адвокат Алєшка А.С. зазначив, що зазначеною ДТП позивачам спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що вони втратили близького родича, у зв`язку з чим зазнали моральних страждань. Сам факт заподіяння позивача моральної шкоди, в результаті ДТП, стороною відповідача не заперечується, оскільки дійсно підтверджується обставинами справи та вироком суду. Водночас, відповідач категорично заперечує визначений позивачами розмір моральної шкоди. На їхню думку, розмір моральної шкоди визначений судом в оскаржуваному рішенні також визначено невірно, крім цього, обґрунтування його розміру не підтверджено жодними доказами. Обґрунтовуючи заявлений розмір моральної шкоди, позивачі вказували, що перебувають у напруженому психічному стані, відчувають глибокі душевні страждання, відчувають пригнічення настрою, тугу, тривогу, загальну слабкість, значне погіршення сну, посилення дратівливості і нестриманості, порушення стосунків з рідними, знайомими. Проте, вказані наслідки, які впливають на стан здоров`я враховуються при визначенні розміру моральної шкоди, однак, їх наявність та ступінь можуть і повинні бути підтверджені відповідними належними та допустимими доказами, такими як: медичні висновки, довідки та рекомендації, акти медичного огляду, консультації психолога, тощо. Натомість, матеріали справи, крім документів, які підтверджують тілесні ушкодження, отриманні ОСОБА_2 внаслідок ДТП — не містять жодного доказу, всі вищеописані психологічні наслідки ґрунтуються на припущеннях та особистих суб`єктивних відчуттях, висловлених позивачами. Крім цього, розмір моральної шкоди може підтверджуватись судово-психологічною експертизою, в ході якої аналізуються матеріали справи, проводяться клінічні інтерв`ю з потерпілими та експериментально-психологічні дослідження, визначається матеріальний еквівалент заподіяної моральної шкоди, виходячи з інтенсивності і тривалості, встановлених відповідним фахівцем, психічних переживань, ступеню погіршення психофізіологічних параметрів, ступеню встановлених негативних змін в психоемоційному стані, та ін. Виходячи з обставин та матеріалів справи, вважають, що вже сплачена на користь позивачів компенсація моральної шкоди в розмірі 200 076 гривень є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілої сторони, більший розмір моральної шкоди, потерпілою стороною не доведено. Вказує, що Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року №45 “Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання” визначено, що сума граничних витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника, огорожі, виготовлення фотографій, табличок, для Тернопільської області становить 3000 гривень. Відтак, позовна вимога про стягнення витрат на поховання підлягає зміні, в розмірі 3 000 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення шкоди, завданої смертю годувальника, суд повинен був виходити виключно з розміру заробітної плати потерпілого — 7 164,77 гривень. Відтак, шкода завдана смертю годувальника повинна обраховуватися наступним чином: 3 582,88 гривень (1/2 від 7 165,77 гривень) — 2 003,04 гривень (щомісячна страхова виплата) = 1 579,84 гривень щомісячно, а рішення в цій частині підлягає зміні.
ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 своїм правом на відзив не скористалися.
Представник СУПП ТзОВ “Астра” в судове засідання не з`явився тричі, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнямя про вручення поштового відправлення №4600116603340, №4600116791341, №4600116881340.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Чубенко Н.М. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду обґрунтованим та законним.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Чубенко Н.М., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 04 січня 2019 року, о 16 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача “Renault Magnum”, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом “Krone”, д.н.з. НОМЕР_3 , рухався автодорогою “Івано-Франківськ — Бучач — Тернопіль” від м. Івано-Франківськ в напрямку м. Тернопіль. Проїжджаючи 79 км + 100 м вказаної автодороги, що поблизу с. Доброполе Бучацького району Тернопільської області, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п.п.10.1., 12.1. та 11.3. ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним і на дорозі, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, виїхав на зустрічну смугу та створив аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля “КІА Sportage” ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів, яке відбулось на зустрічній смузі відносно руху автопоїзда під керуванням ОСОБА_3 , загинули на місці пригоди водій автомобіля “КІА Sportage” ОСОБА_4 та пасажир вказаного автомобіля неповнолітній ОСОБА_5 , 2007 року народження. Крім цього пасажири вказаного автомобіля малолітній ОСОБА_6 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та малолітній ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки (том 1, а.с. 20-21).
Вказані у вироку обставини сторонами визнаються.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 вбачається, що 30 квітня 2004 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №21 (том 1, а.с. 18).
Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджуються повторним свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_6 , відповідний актовий запис №44 (том 1, а.с. 19).
Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_7 , актовий запис №07 (том 1, а.с. 16).
Відповідно до Довідки про причину смерті №6 від 05 січня 2019 року, виданої Тернопільським обласним бюро судово-медичних експертиз, причиною смерті ОСОБА_4 є масивна травма тіла з численними переломами кісток скелета, розривами внутрішніх органів та руйнуванням речовини головного мозку (том 1, а.с. 17).
З висновку експерта №141 від 11 березня 2019 року, проведеного експертом Луциком В.І. вбачається, що згідно з даними клінічного обстеження ОСОБА_2 , що наведені у медичних картах №35 та №153 при його поступленні 04 січня 2019 року в Бучацьку комунальну центральну районну лікарню та наступному стаціонарному лікуванню з 04 січня 2019 року по 11 січня 2019 року в Тернопільській обласній дитячій клінічній лікарні, а також результатів виконаної комп`ютерної томографії, у нього було виявлено вдавлений (зі зміщенням кісткових відламків в порожнину черепа) перелом лівої тім`яної кістки зі забиттям головного мозку, рана шкірних покривів в проекції цього перелому та садно потиличної ділянки голови зліва. Види ушкоджень, зазначення в медичних документах рани як забійна, дані щодо проведення її первинної хірургічної обробки з ушиванням, відсутність ознак зрощення перелому тім`яної кістки при вивченні сканів комп`ютерної томографії, дозволяють стверджувати, що усі вищевказані травматичні зміни утворилися у ОСОБА_2 від дії тупих предметів незадовго до його поступлення на лікування в Бучацьку комунальну центральну районну лікарню. Виявлена в ОСОБА_2 травма голови відповідно до змісту п.2.1.3. (б) “Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень” - МОЗ України, Київ, 1995) належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Враховуючи кількість, розташування, характер і давність відмічених ушкоджень, їх виникнення у ОСОБА_2 під час ДТП 04 січня 2019 року, обставини якої наведені в ухвалі, не виключається (том 1, а.с. 33-34).
ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Спільним українсько-польським підприємством ТзОВ “Астра”, що підтверджується заявою про прийняття на посаду водія від 14 вересня 2017 року та наказом №9-к від 14 вересня 2017 року про прийняття ОСОБА_3 на посаду водія з 15 вересня 2017 року (том 1, а.с. 23-24).
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 виконував трудові обов`язки водія, здійснюючи перевезення вантажу автопоїздом у складі сідлового тягача “Renault”, р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом “Krone”, р.н. НОМЕР_3 , про що свідчить товарно-транспортна накладна №000024391/1 від 04 січня 2019 року (том 1, а.с. 26).
Автопоїзд у складі сідлового тягача “Renault”, р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом “Krone”, р.н. НОМЕР_3 , на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_8 та НОМЕР_9 належать Спільному українсько-польському підприємстві Товариству з обмеженою відповідальністю “Астра” (том 1, а.с. 22).
Цивільно-правова відповідальність володільця сідлового тягача “Renault”, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві “Страхова компанія “ПЗУ Україна” (далі - ПрАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна”), що підтверджується відповідним страховим полісом №106423481 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди (том 1, а.с. 42).
17 травня 2019 року  ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася із заявами до Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “ПЗУ Україна” про виплату страхового відшкодування (том 1, а.с. 43-45, 65-67).
Судом встановлено, що ПрАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” відшкодувало позивачу моральну шкоду, заподіяну смертю чоловіка, у розмірі 33 384 (тридцять три тисячі триста вісімдесят чотири) гривень та 98 000 (дев`яносто вісім тисяч) гривень (з урахуванням франшизи) у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Крім того, ПрАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” відшкодувало позивачу, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , 1 524,24 гривень витрат на його лікування, 76,21 гривень моральної шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`я, 16 692,00 гривень моральної шкоди, пов`язаної зі смертю його батька ОСОБА_4 , та 150 228,00 гривень шкоди, пов`язаної із втратою годувальника.
12 березня 2020 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю її чоловіка ОСОБА_4 , та грошові кошти у розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди, спричиненої малолітньому сину ОСОБА_2 смертю його батька ОСОБА_4 (том 1, а.с. 101).
“КІА Sportage”, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належав ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, Серія НОМЕР_4 (том 1, а.с. 51).
Відповідно до Висновку експерта №180/19 від 08 квітня 2019 року судової авто-товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку “КІА Sportage” 2.0і AWD (JE) АТ р.н.з. НОМЕР_1 , після ДТП, яка мала місце 06 серпня 2018 року, станом на час ДТП становить: “Удтп” = 207 900 (двісті сім тисяч дев`ятсот) гривень. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля “КІА Sportage” 2.0і AWD (JE) АТ р.н.з. НОМЕР_1 , станом на час проведення експертизи, становить: “У” = 242 000 (двісті сорок дві тисячі) гривень (том 1, а.с. 52-63).
Вартість проведення експертного дослідження становила 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №180/19 від 08 квітня 2019 року (том 1, а.с. 64).
Відповідно до Наказу ТзОВ “Автомаркет” №1 від 05 травня 2016 року “Про призначення директора”: на посаду директора ТзОВ “Автомаркет” призначено згідно Статуту ОСОБА_4 з 05 травня 2016 року (том 1, а.с. 36).
Як вказано в Довідці про доходи ОСОБА_4 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року загальна сума доходу становила 85 989,21 гривню (том 1, а.с. 39).
Також, 19 липня 2011 року ОСОБА_4 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що підтверджуються Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Витягом з реєстру платників єдиного податку (том 1, а.с. 37-38).
Як зазначено в Довідці №220/6-4/19-00-53 від 11 березня 2019 року, виданої Бучацької ДПС Теребовлянського управління ГУ ДФС у Тернопільській області за 2018 рік обсяг доходу становив 839 000 (вісімсот тридцять дев`ять тисяч) гривень (том 1, а.с. 40).
Згідно з Довідкою №154 від 01 квітня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, в якій вказано, що на момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні знаходився малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших осіб, які перебували на утриманні ОСОБА_4 немає (том 1, а.с. 41).
Задовольняючи частково позов, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина, суд першої інстанції виходив із того, що позивач втратили чоловіка та батька для малолітнього сина, внаслідок цього у них змінився та був порушений нормальний спосіб життя, вони понесли значне потрясіння, страждання через смерть близької людини, що змусило докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Судом враховано ступінь вини відповідача, засади розумності, виваженості й справедливості і визначено, що на користь ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 слід стягнути по 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. При визначенні розміру відшкодування шкоди в зв`язку з втратою годувальника, суд виходив з того, що ОСОБА_4 на момент смерті працював директором ТОВ “АВТОМАРКЕТ”, а також здійснював підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець. Сукупний середньомісячний дохід ОСОБА_4 на момент смерті складав 77082,44грн (а.с. 36-40). Крім малолітнього сина ОСОБА_2 , інших осіб на утриманні ОСОБА_4 не було. Таким чином, місячний розмір грошового утримання, який припадав на ОСОБА_2 , становив 38541,22 гривень, і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, починаючи з 04 січня 2019 року до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в перерахунку становить 75 місяців. Статтею 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2019 рік” від 23 листопада 2018 року передбачено, що у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила — 4 173,00 гривень. Тобто, станом на день настання страхового випадку вона складала 4 173,00 гривень. Таким чином, загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 50 076,00 гривень (12 х 4 173,00 гривень (розмір мінімальної заробітної плати) = 50 076,00 гривень). Виходячи з наведеного, з відповідача Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “АСТРА”, як володільця джерела підвищеної небезпеки, на користь позивача, в цій частині заявлених вимог, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 36 538,18 гривень щомісячно, починаючи з 04 січня 2019 року до досягнення ним повноліття,, виходячи з розрахунку: 38 541,22 гривень (розмір щомісячної виплати шкоди, завданої смертю годувальника) — 2 003,04 гривень (розмір щомісячної страхової виплати шкоди, завданої смертю годувальника (150 228,00 гривень (36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку): 75 місяців)) = 36 538,18 гривень). Крім того, судом стягнено моральну шкоду, заподіяна ОСОБА_2 ушкодженням здоров`я у розмірі 249 923,79 гривень, оскільки внаслідок зіткнення транспортних засобів ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, імпресійного перелому лівої тім`яної кістки з імпресією до 2 мм, забійної рани тім`яної ділянки зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Отримані тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділі Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні у період з 04 січня по 11 січня 2019 року. Стягуючи витрати на поховання та спорядження надгробного пам`ятника в розмірі 109625,00 гривень, суд виходив з фактично понесених витрат, що підтверджується накладними, виданими приватними підприємцями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 46-50). Відповідно до листа №1645950 від 08.05.2020 року ПАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна”” у зв`язку з пошкодженням автомобіля “КІА Sportage”, р.н. НОМЕР_1 , перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 98 000,00 гривень (а.с. 68). Враховуючи, що визначений відповідно до норм Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” розмір страхової виплати є недостатнім для відшкодування завданої ОСОБА_1 шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка становить 144 000,00 (сто сорок чотири тисячі) гривні, підлягає стягненню з Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ “АСТРА”, що і не заперечували представники відповідача в ході судового розгляду. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №180/19 від 08 квітня 2019 року позивачем оплачено 3 500,00 гривень за проведення судової авто-товарознавчої експертизи (а.с. 64), які слід стягнути відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права.
Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13, постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №373/1773/18, від 20 листопада 2019 року у справі №501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №534/872/16-ц.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
За загальним правилом складовими елементами загальних підстав для відшкодування моральної шкоди є: шкода, тобто наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди.
Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.
Згідно із принципом змагальності сторін необхідним є доведення обставин, які покладені в основу обґрунтування відповідних вимог про відшкодування моральної шкоди.
При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь немайнових втрат.
Зокрема, має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина, суд першої інстанції виходив із того, що позивач втратила чоловіка, а малолітній син батька, внаслідок цього у них змінився та був порушений нормальний спосіб життя, вони понесли значне потрясіння, страждання через смерть близької людини, що змусило докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Судом також враховано засади розумності, виваженості й справедливості і визначено, що на користь ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 слід стягнути по 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. 
Визначаючи розмір моральної шкоди заподіяної малолітньому ОСОБА_2 в зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 249 923 грн., суд першої інстанції врахував глибину моральних та фізичних страждання малолітнього, неодноразові хірургічні втручання з метою усунення наслідків ДТП, що змінило його звичний спосіб життя і потребувало додаткових зусиль для його відновлення, тривале перебування на лікуванні внаслідок отриманих травм, сильний психологічний стрес.
Колегія суддів вважає, що суд правильно визначив розмір моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнали позивач та її син, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, при цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (стаття 1202 ЦК України).
У справі встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 , який загинув внаслідок ДТП, що мала місце 04 січня 2019 року, у нього на утриманні перебував малолітній син — ОСОБА_2 , в інтересах якого пред`явлений позов, а тому з урахуванням положень статті 1200 ЦК України потерпілий має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника.
Судом першої інстанції встановлено, що розмір середнього заробітку ОСОБА_4 становив 77 082,44 гривень, що підтверджується довідкою про доходи ТОВ “Автомаркет” та довідкою Головного Управління ДФС у Тернопільській області (а.с. 36-40). Тому місячний розмір грошового утримання, який припадає на ОСОБА_2 , становить 38 541,22 гривень. Проте з урахуванням 2 003,04 гривень - розміру щомісячної страхової виплати шкоди, завданої смертю годувальника, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 36 538,18 гривень (38541,22 — 2 003,04 = 36 538,18) щомісячних виплат до досягнення ОСОБА_2 вісімнадцяти років, а у випадку продовження навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.
Не заслуговують на увагу доводи заявника, що при визначенні шкоди, завданої смертю годувальника, суд повинен був виходити виключно з розміру заробітної плати потерпілого, а саме 7 164,77 гривень, оскільки відповідно до частини 2 статті 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Враховуючи те, що загальна сума за 2018 рік доходу ОСОБА_4 у ТОВ “Автомаркет” становила 85 989,21 грн. та як фізичної особи підприємця 839000грн., тому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що розмір середнього заробітку ОСОБА_4 у 2018 році становив 77 082,44 гривень ((85 989,21 + 839 000) : 12 = 77 082,44).
Згідно зі статтею 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Відповідно до положення статті 2 Закону України “Про поховання та похоронну справу” поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
У випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному законодавстві містяться правила відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, до них не застосовуються положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.
За загальним правилом, у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, а кредитором - особа, яка здійснила такі витрати.
При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження.
Встановивши, що ОСОБА_3 скоїв ДТП, виконуючи свої трудові обов`язки у СУПП ТзОВ “Астра”, яке надає послуги щодо перевезення, унаслідок якого помер чоловік позивачки — ОСОБА_4 , витрати з поховання загиблого взяла на себе його дружина — ОСОБА_1 , відповідач СУПП ТзОВ “Астра” не надало суду належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача про розмір витрат, понесених на поховання, суд дійшов правильного висновку про відшкодування таких витрат особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.
Посилання заявника в апеляційній скарзі на постанову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року №45 “Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання” безпідставні, оскільки норми Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” та постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року №45 “Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”, якими передбачено розмір витрат на поховання залежно від регіону України, встановлено на випадки смерті від нещасного випадку на виробництво та при професійному захворюванні, не регулює цивільно-правові відносини, які виникли у цій справі, а тому її застосування для визначення витрат на спорудження надгробного пам`ятника не допускається.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №607/3451/16-ц (провадження №61-24229сво18).
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” — адвоката Алєшка Андрія Сергійовича слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судові витрати понесені відповідачем за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю “Астра” — адвоката Алєшка Андрія Сергійовича — залишити без задоволення.
Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2021 року — залишити без змін.
Судові витрати понесені відповідачем за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст судового рішення виготовлений 07 грудня 2021 року.

Головуючий 
Судді