ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 460/661/20 пров. № А/857/15503/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                Шевчук С.М.,  
суддів                                                                     Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року (рішення ухвалене в м. Рівне в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом під головуванням судді Гудими Н.С., повний текст рішення суду складено 01 лютого 2021 року) у справі № 460/661/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  про  визнання дій  протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, суд-
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з  позовною заявою, якою просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  із відмови їй нарахувати та виплатити згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована у 2012 році на виконання судових рішень у справах №2-а-180/11, №2-а-696/11, 2-а-6489/11 та №2-а-8219/11 в загальній сумі 63080,11 грн. і виплачена 28.07.2017;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй таку компенсацію за період з січня 2013 по день фактичної виплати - липень 2017 року на загальну суму 63080,11 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на виконання постанов Рокитнівського районного суду Рівненської області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 25.07.2010 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 25742,95 грн. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 18.08.2010 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 12289,66 грн. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 01.03.2011 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 19491,47 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 25.04.2011 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 5556,25 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано норми ст. 122 КАС України щодо пропуску позивачем строку звернення до суду. Вказує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий позивачу, який отримує її щомісячно. Відтак, отримання позивачем листа-відповіді на його заяви не змінює момент, коли така особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а саме 28.07.2017, коли її фактично виплачено нараховані суми пенсії. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що управління є неналежним відповідачем у справі, оскільки згідно з Порядком №440, виплата нарахованих сум з пенсійних виплат по рішеннях суду, які фінансуються з Державного бюджету України здійснюється Державною казначейською службою України та її територіальними органами. Також зазначає, що виплата коштів по рішенню суду носить разовий характер, не підпадає під дію Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" і така компенсація є видом цивільно-правової відповідальності. 
Позивач  своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4    статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі    КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу відповідача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
Копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду, разом з копією апеляційної скарги  направлені  позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 від      01.02.2003 (а.с.15).
Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію по інвалідності (а.с.16).
Як встановлено судом, постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області     №2-а-180/11 від 08.02.2011, визнано дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо не нарахування та невиплати за період з 25 липня 2010 року по 08 лютого 2011 року позивачу – ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, передбаченому п.4 ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, передбаченому ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", неправомірними. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести нарахування та виплату позивачу - ОСОБА_1 , пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, передбаченому п.4 ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, передбаченому ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"за період з 25 липня 2010 року по 08 лютого 2011 року, з урахуванням виплаченої частини пенсії. В частині інших позовних вимог – відмовлено.
Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-696/11 від      09.03.2011 визнано дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо відмови провести перерахунок та виплату позивачеві ОСОБА_1 , щомісячної доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”- протиправними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату позивачеві ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, за період з 18 серпня 2010 року по 09 березня 2011 року, з урахуванням виплачених сум доплати до пенсії та зміни розміру мінімальної заробітної плати. 
Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-6489/11 від 19.10.2011 визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо відмови провести перерахунок та виплату позивачеві – ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірах передбачених ч. 4 ст. 54, ст. 50 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, - протиправними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату позивачеві – ОСОБА_1 , жительці с. Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області, пенсії по інвалідності у розмірі 6 мі німальних пенсій за віком, передбаченому п. 4 ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, передбаченому ст. 50 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, за період з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та виплаченої частини пенсій. 
Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-8219/11 від 05.12.2011 визнано дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо відмови провести перерахунок та виплату позивачеві – ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”- неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату позивачеві – ОСОБА_1 , жительці с. Рокитне Рокитнівського району, Рівненської області, щомісячної доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, починаючи з 25 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати та виплачених сум доплати до пенсії.
На виконання вказаних вище судових рішень, відповідачем здійснено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1      та нараховано їй кошти в загальній сумі 63080,11 грн., що підтверджується протоколами від 18.08.2011 року (а.с.48), від 14.12.2012 (а.с.52) а фактичну виплату перерахованої пенсії здійснено 28.07.2017, що підтверджується випискою по банківському рахунку (а.с.12) та не заперечується відповідачем.
Матеріали справи свідчать, банківською випискою по рахунку позивача підтверджується, що  28.07.2017 позивачу виплачені кошти на виконання:
1) постанови Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-180/11 від 08.02.2011 - за період з 25 липня 2010 року по 08 лютого 2011 року  в сумі 25742,95 грн.;
2) постанови Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-696/11 від 09.03.2011 - за період з 18 серпня 2010 року по 09 березня 2011 року в сумі 12289,66 грн.;
3) постанови Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі № 2-а-6489/11 від  19.10.2011 - за період з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року в сумі 19491,47 грн.;
4) постанови Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-8219/11 від 05.12.2011 - за період з 25 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року в сумі 5556,03 грн. (а.с.30).
21.11.2019 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявами про нарахування та виплату їй компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до вказаних судових рішень (а.с.22,23,24,25).      
Відповідач листами №К-981 від 25.11.2019,  №К-989/02.18 від 28.11.2019, №К-993/02.18 від 28.11.2019,  №К-994/02.18 від 28.11.2019 у відповідь на звернення позивача, повідомив, що управлінням Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі проведено перерахунок її пенсії на виконання рішень Рокитнівського районного суду, а виплата коштів, нарахованих на виконання судових рішень, проводиться Державною казначейською службою України (а.с.26-29).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахування і виплаті компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом.

 ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ          
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки несвоєчасне нарахування і виплата сум пенсії відбулися у зв`язку з неправомірними діями управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі, що встановлено постановами Рокитнівського районного суду,  тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач безумовно має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Згідно з п.2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений цей платіж і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10. 2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.
Оскільки несвоєчасне нарахування і виплата сум пенсії відбулися у зв`язку з неправомірними діями управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі, що встановлено постановами Рокитнівського районного суду,  тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач безумовно має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №814/1428/18.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що відповідач, відмовляючи в перерахунку та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до постанов Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-180/11 від 08.02.2011,  у справі №2-а-696/11 від     09.03.2011, у справі № 2-а-6489/11 від 19.10.2011 та  у справі №2-а-8219/11 від 05.12.2011, діяв протиправно. 
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. 
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі № 522/2370/17.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності вийти за межі позовних вимог відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”: 
- за період з 25.07.2010 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 25742,95 грн.  згідно з постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-180/11 від 08.02.2011;
-  за період з 18.08.2010 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 12289,66 грн., згідно з постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-696/11 від     09.03.2011;
- за період з 01.03.2011 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 19491,47 грн., згідно з постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі № 2-а-6489/11 від      19.10.2011;
-  за період з 25.04.2011 по фактичну дату виплати 28.07.2017 на суму пенсії 5556,25 грн., згідно з постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області у справі №2-а-8219/11 від 05.12.2011.
Доводи скаржника, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.
Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 в справі № 521/940/17.
Щодо тверджень скаржника про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог    Закону України «Про гарантії держави з виконання судових рішень» та    Постанови КМ України № 440 від 03.09.2014 р. «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», якими передбачено інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, то колегія суддів враховує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації на суму нарахованої, але несвоєчасно виплаченої пенсії, а тому спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів.
Стосовно доводів скаржника про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом до суду, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.  
Розглядаючи питання щодо правильності застосування судом першої інстанції до спірних відносин строку звернення до суду, колегія суддів звертає увагу на те, що застосування строку звернення до адміністративного суду передує розв`язанню спору по суті.
Відповідно до частини першої та абзацу першого частини другої    статті 122 КАС України    позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилом частини третьої    статті 122 КАС України    для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частинами першою та другою    статті 123 КАС України    у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За приписами частини третьої    статті 123 КАС України    якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Слід зазначити, що в постанові від 11 грудня 2020 року у справі № 200/10820/19-а Верховний Суд дійшов таких висновків:
«…судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач не звертався до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з вересня 2016 року по квітень 2018 оку відповідно до    Закону № 2050-ІІІ    та Порядку № 159.
Своєю чергою, відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації.
За змістом    ст. 7 Закону № 2050-ІІІ    відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
З огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до    Закону № 2050-ІІІ    та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.
Отже, суди першої та апеляційної інстанції зробили законний і обґрунтований висновок про відмову у позові.».
Застосовуючи зазначений правовий висновок до обставин цієї справи, а також маючи на меті його уточнити, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.
Отже, Верховний Суд доходить висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до    Закону № 2050-ІІІ    та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.
Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, що позивач 21.11.2019 зверталася до відповідача із заявами про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії (а.с.23-25).
Відповідач листами №К-981 від 28.11.2019,  №К-989/02.18 від 28.11.2019, №К-993/02.18 від 28.11.2019,  №К-994/02.18 від 28.11.2019 у відповідь на звернення позивача, повідомив, що управлінням Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі проведено перерахунок її пенсії на виконання рішень Рокитнівського районного суду, а виплата коштів, нарахованих на виконання судових рішень, проводиться Державною казначейською службою України (а.с.26-29).
    Аналіз змісту наведених листів-відповідей відповідача від 28.11.2019 дає підстави для висновку, що наведені листи слід розцінювати як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їхньої виплати. Саме про таке за своєю суттю публічно-владне управлінське рішення йдеться й у положеннях частини першої    статті 7 Закону № 2050-ІІІ.
За таких обставин саме з моменту отримання зазначених листів-відповідей відповідача від 28.11.2019 розпочався перебіг передбаченого частиною другою    статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення позивача до суду із заявленими ним позовними вимогами.
Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів щодо моменту отримання позивачем зазначених листів-відповідей відповідача від 28.11.2019.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач з даним позовом звернувся 05 лютого 2020 року. Таким чином, навіть якщо брати за точку відліку, з якої розчався перебіг процесуального строку для звернення до суду з позовом, дату оформлення листів-відповідей відповідача 28.11.2019, то й у такому разі також є очевидним той факт, що відповідна позовна заява позивача подана в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною другою    статтею 122 КАС України.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №240/186/20.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування   відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище,  висновків суду першої інстанції не спростовують.
Дана справа віднесена до категорії справ незначної складності, передбачених ст. 12 КАС України.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення  Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 460/661/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 06 жовтня 2021 року.