ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року	Львів	Справа № 380/7653/21 пров. № А/857/16631/21	

           Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
          судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
          суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Шинкар Т. І.	
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 28 липня 2021 року (ухвалене у м.Львів, за правилами  спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом під головуванням судді Гулкевич І.З., дату складання повного тексту рішення – не зазначено) у справі № 380/7653/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  про визнання відмови у призначенні пенсії протиправню та зобов`язання до вчинення дій, суд-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною та зобов`язання до вчинення дій. 
Рішенням  Львівського окружного адміністративного суду  від 28 липня 2021 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань призначення пенсій Управлінням застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.03.2021 року за № 133950006593 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до п.2 ч. 2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ЄДРПОУ 13814885) зарахувати до страхового та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.12.2019 по 31.12.2020 у відокремленому підрозділі “Шахта “Степова” Державного підприємства “Львіввугілля” та призначити пільгову пенсію за віком згідно з підпунктом 2 пункту 2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”   з урахуванням вказаного періоду спеціального (пільгового) страхового стажу з 17.03.2021.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ЄДРПОУ: 13814885) 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю/ яким позов задовольнити  повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що  у випадку зарахування періоду з 01.12.2019 року по 30.12.2020 року (1 рік) до страхового та пільгового стажу, у позивача не набереться 10 років необхідного пільгового стажу роботи, позаяк таких стаж становитиме 9, років та 9 місяців (8 р років 9 місяців +1 рік). Також вказує, що  порядок призначення  пенсій за віком  на пільгових умовах  працівникам зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими  і важкими умовами праці за списком 2 регулює пункт 2 частини 2 ст. 114 Закону України №1058, а не пп. 2 п. 2 ст. 114 цього Закону. Також вказує на відсутність відомостей про сплату страхових внесків ВП «Шахта Степова» ДП «Львіввугілля». Окрім того, вказує про не зарахування періоду з 01.01.2021 року по 28.02.2021 року  до стахового та пільгового стажу за списком №2, оскільки за вказані періоди відсутні відомості про суму заробітку для нарахування пенсії.
Позивач  своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  на електронну адресу відповідача та на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходив з того, що позивач надав всі необхідні документи, які підтверджують його пільговий стаж, а посилання відповідача на те, що із заробітної плати позивача не сплачувалися страхові внески, є безпідставними, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за даними трудової книжки позивач у період з 10.01.2011 року по  27.04.2015 року працювала на ДП «Львіввугілля» ВП шахта «Зарічна» стовбуровою поверхні 2 розряду. 30.04.2015 року позивача переведено на роботу в  ДП «Львіввугілля» ВП шахта «Степова»  на посаду стовбурової поверхні 2 розряду. На час звернення до суду з даним позовом дані трудової книжки не містять відомостей щодо її звільнення. 
17 березня 2021 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася у Сокальський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії.
Для призначення пенсії позивачем надані наступні копії документів: довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 від 16.03.2021; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру №1313-16-02107 від 08.09.2016; довідка про зміну назви організації №1167 від 20.11.2020, №81 від 16.03.2021; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №24К від 24.02.2011, №124К від 30.11.2012, №133К від 20.11.2013, №83К від 28.04.2015, №162К від 29.04.2015, №573 від 02.07.2007, висновки №1946, №575 від 27.06.2012, №3120, №213 від 30.11.2012, №3175, №248 від 28.11.2017; документи про стаж №1-8/73 від 17.08.2017, №80 від 16.03.2021; паспорт НОМЕР_2 від 12.02.2001; свідоцтво про переміну прізвища НОМЕР_3 від 18.02.1998; трудова книжка НОМЕР_4 від 05.03.1985. 
За результатами розгляду такої заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, управління застосування пенсійного законодавства Відділ з питань призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 133950006593  від 18.03.2021 року. 
Мотивами прийняття такого рішення  слугувало те, що до пільгового стажу роботи зараховано періоди роботи у Державному підприємстві “Львіввугілля” ВП “Шахта “Степова” з 18.02.2011 по 30.11.2019, що становить 8 років 9 місяців та є недостатнім для призначення пенсії за віком за Списком № 2 у віці 54 років. При розгляді заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021 про призначення пенсії, період роботи позивача з 01.12.2019 по 31.12.2020 не зараховано до страхового стажу та до стажу роботи за Списком №2, оскільки згідно “Індивідуальних відомостей про застраховану особу” Форми ОК-5 ОСОБА_1 , за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП “Шахта “Степова” ДП “Львіввугілля”.?
Позивач, не погодившись з відмовою ГУ ПФ України у Львівській  області у зарахуванні до страхового та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 спірного періоду роботи на ВП “Шахта “Степова” ДП “Львіввугілля” та призначенні пільгової пенсії за віком згідно з статтею 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” звернулася за захистом своїх прав та інтересів  до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Так, відповідно до положень  статті 46 Конституції України, громадянам гарантується право на соціальний захист, що серед іншого включає право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Закон України від 09.07.2003 № 1058 - IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (надалі - Закон №1058) є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Абзацом 7 ч. 2 ст.5 Закону №1058 передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 розділу XIV-1 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно п. 2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  абзацом першим  частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_2 . На дату звернення позивача за призначенням пенсії (17.03.2021 року) їй виповнилося 54 роки, за даними трудової книжки має необхідний загальний страховий стаж  для призначення пенсії  понад 30 років. 
Обставини з приводу того, що займана позивачем посада та виконувана робота (починаючи з 18.02.2011 року по час звернення із заявою про  призначенням  пенсії) відносилася до професій та робіт  з важкими умовами праці за  списком № 2  відповідачем не заперечується. Також відповідачем не заперечуються обставини з приводу зайнятості позивача протягом повного робочого дня та атестації робочого місця.   Окрім того, вказані обставини підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи. 
При цьому, відповідачем визнаються обставини щодо наявності у позивача пільгового стажу за списком 2 тривалістю  8 років 9 місяців за період з  18.02.2011 по 30.11.2019 року.
Суть спірних правовідносин полягає у тому, що відповідачем заперечуються обставини щодо наявності у позивача пільгового стажу тривалістю 10 років для призначення пенсії через несплату підприємством страхових внесків за період з 01.12.2019 по 31.12.2020 року та відсутності  відомостей про суму заробітку для зарахування періоду роботи з 01.01.2021 року по 28.02.2021 року до страхового стажу та до стажу роботи за списком №2. 
Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону № 1788-ХІІ).
На виконання вимог  статті 62 Закону № 1788-ХІІ  Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637  затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються    на    тимчасово    окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту    1  статті    24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у  статті    11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
Статтею 113 Закону № 1058-IV  передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
На підставі частини першої  статті 16 Закон № 1058-IV  застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт    6 частини другої  статті 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (частини дванадцята  статті    20 Закону № 1058-IV).
Пунктом 1 частини другої  статті 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
З наведеного слідує, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, яка була викладена Верховним Судом раніше, зокрема    у постановах від 09.09.2019 у справі     №242/5448/16-а, від 31 жовтня 2019 року у справі № 235/7373/16, від 06 липня 2020 року у справі № 242/2179/17, від 31 березня 2021 року у справі № 242/5696/16-а.
За наведених обстави, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком №2  позивачу періоду роботи з 01.12.2019 по 31.12.2020 у відокремленому підрозділі “Шахта “Степова” Державного підприємства “Львіввугілля”.
Стосовно ж доводів відповідача з приводу відсутності  відомостей про суму заробітку для зарахування періоду роботи з 01.01.2021 року по 28.02.2021 року до страхового стажу та до стажу роботи за списком №2, то колегія суддів зазначає таке. 
Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 3.3 Порядку №22-1 встановлено, що  орган, який призначає пенсію, надає:
роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;
допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
Відповідно до п.4.1, 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію.        Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих        і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Крім того,  відповідно до частини третьої  статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отож, з наведених положень законодавства слідує, що орган, який призначає пенсію надає особам, які звернулися за її призначенням, допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії, в тому рахунку і шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає; або шляхом проведення відповідних перевірок.
Натомість, відповідач у даному випадку у відповідності до частини третьої  статті 44 Закону № 1058  та пункту 4.2 Порядку № 22-1 не вжив заходів щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи, як до пільгового так і страхового стажу.
Окрім того, 05 липня 2006 року Кабінетом Міністрів України за N 919  прийнято постанову, якою затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату.
Вказаним вище Порядком запроваджено механізм визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за основним місцем роботи застрахованої особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.
Так, починаючи з 1 січня 1998 року заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії за період страхового стажу застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.
Разом з цим, слід зазначити, що за період до 1 січня 1998 року та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається у наступному порядку.
За наявності підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступника - виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на такому підприємстві, в установі, організації, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу).
У разі відсутності на підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника відповідної професії (посади) заробітна плата визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на такому підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника.
За відповідною або аналогічною їй професією (посадою) довідка про середню заробітну плату надається підприємством, установою, організацією, де працює (працювала) особа, або їх правонаступником.
Одночасно, слід зазначити, що Постановою Правління ПФУ №6-1 від 28.03.2016 року, зареєстрованою 20 квітня 2016  в Міністерстві юстиції України  за № 607/28737 затверджено Порядок отримання з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків даних про заробітну плату (дохід) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату.
Пунктом 1 розділу ІІ та п. 1 розділу ІУ  якого передбачено, що Пенсійний фонд України протягом п`яти робочих днів з дати одержання повідомлення або звернення про отримання даних про заробітну плату (дохід) фізичних осіб для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату формує запит і подає його до ДФС. Запит формується у разі виникнення потреби, але не частіше ніж один раз на день, та може містити інформацію щодо однієї або декількох фізичних осіб. ДФС надає відповідь на запит Пенсійного фонду України не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати отримання такого запиту.
Однак, всупереч вищевказаним нормам чинного законодавства, відповідач при прийнятті  рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з неврахування зазначеного періоду роботи не дотримався положень названих нормативних актів.
Отож, відмова відповідача, у    зарахуванні періоду роботи    з 01.01.2021 року по 28.02.2021 року до страхового стажу та до стажу роботи за списком №2  через відсутність відомостей про суму заробітку позивача є протиправною та такою, що не може бути правовою підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії  в цілому.
Окрім того, судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що відповідно до   довідки ДП «Львіввугілля» (ВП «Шахта «Степова») №1483/5-12 від 13.10.2021 року  позивач на вказаному підприємстві  працює поверхневим стовбуровим з 30.04.2015 року   по даний час.
За даними довідок  ДП «Львіввугілля» (ВП «Шахта «Степова») №136 від 19.10.2021 року  та № 137 від 19.10.2021 року  позивачу:
за період з 01.12.2019 року по 31.12.2020 року нараховано дохід у розмірі 93  590,97 грн, з якого сума єдиного соціального внеску становить 20590,03 грн;
за період  січня 2021 року нараховано дохід у розмірі 7240,76 грн, з якого сума єдиного соціального внеску становить 1592,97 грн;
за період  лютого 2021 року нараховано дохід у розмірі 7240,57 грн, з якого сума єдиного соціального внеску становить 1592,37 грн.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування   відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище,  висновків суду першої інстанції не спростовують.
Дана справа віднесена до категорії справ незначної складності, передбачених ст. 12 КАС України.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 28 липня 2021 року у справі № 380/7653/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 10 листопада 2021 року.