Постанова
Іменем України
 
18 листопада 2021 року
місто Київ
 
справа № 199/9311/19
провадження № 61-5879ав20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,
секретар судового засідання - Шумінська М. І.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «МЕГАБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ СІСТЕМС»,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду (проспект Повітрофлотський, 28, м. Київ) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року, постановлену суддею Котелевець А. В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни щодо передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «МЕГАБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ СІСТЕМС», 
щодо виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 12 квітня 2018 року у справі № 2/1222-2018 (провадження № 22вк/790/2/18),
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції заявника
ОСОБА_1 у листопаді 2019 року звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області 
Бурхан-Крутоус Л. А. (далі - приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л. А., приватний виконавець) про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «МЕГАБАНК» (далі - АТ «МЕГАБАНК»), Товариство з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ СІСТЕМС» (далі - ТОВ «БІОТЕХ СІСТЕМС»), та просив визнати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16 липня 2019 року неправомірною.
Вимоги скарги заявник обґрунтовував тим, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2018 року у справі № 2/1222-2018 (провадження № 22вк/790/2/18) задоволено заяву АТ «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 12 квітня 2018 року. Видано виконавчі листи про:
- стягнення з ТОВ «БІОТЕХ СІСТЕМС» на користь АТ «МЕГАБАНК» заборгованості за кредитним договором від 08 листопада 2016 року 
№ 3-03/2016-МК-UAH та договором про надання овердрафту від 08 листопада 2016 року № 3-03o/2016-МК-UAH-1, що станом на 01 березня 2018 року в загальному розмірі складає 830 259, 51 грн;
- стягнення з ОСОБА_1 як солідарного боржника за договором поруки від 08 листопада 2016 року № 3-03/2016-МК-UAH-П, договором поруки від 08 листопада 2016 року № 3-03о/2016-МК-UAH-1-П на користь АТ «МЕГАБАНК» заборгованості за кредитним договором від 08 листопада 2016 року № 3-03/2016-МК-UAH та договором про надання овердрафту від 08 листопада 2016 року № 3-03o/2016-МК-UAH-1, що станом на 01 березня 2018 року у загальному розмірі складає 830 259, 51 грн;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» суми штрафу за договором від 08 листопада 2016 року № 3-03/2016-МК-UAH-З-1 застави майна в розмірі 80 812, 00 грн.
На задоволення вимог АТ «МЕГАБАНК» у розмірі 830 259, 51 грн звернуто стягнення на предмет забезпечувального обтяження, переданого ОСОБА_1 у заставу згідно з договором застави майна від 08 листопада 2016 року № 3-03/2016-МК-UAH-З-1, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І. О. за реєстровим № 1284, а саме: автомобіль марки LAND ROVER, модель DISCOVERY, ТИП - ЛЕГКОВИЙ - УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузов, рами) VIN - НОМЕР_1 , колір чорний, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , із застосуванням процедури продажу АТ «МЕГАБАНК» як обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження, шляхом укладення договору купівлі-продажу з наданням йому усіх прав продавця з іншою особою-покупцем за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
З метою здійснення АТ «МЕГАБАНК» продажу предмета забезпечувального обтяження вилучено та передано АТ «МЕГАБАНК» зазначений автомобіль та ключі запалювання; зобов`язано ОСОБА_1 передати АТ «МЕГАБАНК» правоустановчі документи на транспортний засіб; надано АТ «МЕГАБАНК» право зняти автомобіль з обліку в державних органах реєстрації для подальшої реалізації.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
На стадії примусового виконання рішення суду приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л. А. відкрила виконавче провадження № 58246190 та приєднала його до зведеного виконавчого провадження № 58087039.
Заявнику стало відомо, що за виконавчим провадженням № 58246190 складено акт про реалізацію предмета іпотеки від 16 липня 2019 року та постанову від 16 липня 2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.
Із рішенням приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 не погодився, вважаючи постанову від 16 липня 2019 року такою, що ухвалена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.
Зазначив, що приватний виконавець безпідставно позбавила його прав, визначених у статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено можливість визначення вартості майна боржника за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, та прав, визначених частиною восьмою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено право боржника добровільно передати майно стягувачу або реалізувати майно в рахунок повного або часткового погашення боргу.
Вважав, що вартість квартири є значно більшою.
Стислий виклад позиції інших учасників справи
АТ «МЕГАБАНК» просило у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.
Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л. А. також подала відзив на скаргу, в якому просила у задоволенні її вимог відмовити.
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Суд обґрунтовував постановлене судове рішення тим, що оскільки дії приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л. А. під час примусового виконання рішення суду за виконавчими листами № 2/1222-2018 відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому правові підстави для задоволення скарги відсутні.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі, поданій до Верховного Суду 21 лютого 2020 року через Харківський апеляційний суд,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року, постановити нове рішення, яким визнати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16 липня 2019 року неправомірною.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами про порушення Харківським апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Заявник зазначає, що:
- суд не врахував, що заявник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а також про арешт належного йому майна, що позбавило його права визначити вартість майна та реалізувати його самостійно, погасивши значну частину боргу без будь-якої уцінки. Про наявність виконавчого провадження заявник дізнався тільки після передачі майна на реалізацію;
-                   приватний виконавець не дотрималася вимог частини восьмої статті 26 та статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» і безпідставно позбавила боржника права на визначення вартості майна за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, а також права добровільно передати майно стягувачу або реалізувати майно в рахунок повного або часткового погашення боргу.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л. А. надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та зазначила, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження та про його хід, оскільки він ознайомлювався із матеріалами виконавчого провадження, подавав клопотання про його зупинення, долучення документів.
АТ «МЕГАБАНК» також надало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просило її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Банк зазначив, що боржник не звертався до стягувача з письмовою пропозицією щодо добровільного виконання рішення, а також узгодження вартості арештованого майна відповідно до статей 26, 57 Закону України «Про виконавче провадження», результати визначення вартості чи оцінки майна боржник у судовому порядку не оскаржив. На переконання стягувача, як оцінка вартості майна, так і проведення прилюдних торгів відбулися із дотриманням вимог законодавства.
Короткий зміст заперечень на відзив 
Заявник подав письмові пояснення, у яких зазначив, що арешт на майно боржника було накладено у іншому виконавчому провадженні аніж те, у якому передано майно стягувачу. ОСОБА_1 звернув увагу на наявність декількох виконавчих проваджень щодо нього.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 20 жовтня 2021 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, Верховний Суд перевірив правильність застосування Харківським апеляційним судом як судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.
Обставини, встановлені в рішенні суду першої інстанції
Суд першої інстанції встановив, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2018 року у справі № 2/1222-2018 (провадження № 22вк/790/2/18) задоволено заяву АТ «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 12 квітня 2018 року. 
Видано виконавчі листи про:
- стягнення з ТОВ «БІОТЕХ СІСТЕМС» на користь АТ «МЕГАБАНК» заборгованості за кредитним договором від 08 листопада 2016 року № 3-03/2016-МК-UAH та договором про надання овердрафту від 08 листопада 2016 року № 3-03o/2016-МК-UAH-1, що станом на 01 березня 2018 року у загальному розмірі складало 830 259, 51 грн;
- стягнення з ОСОБА_1 як солідарного боржника за договором поруки від 08 листопада 2016 року № 3-03/2016-МК-UAH-П, договором поруки від 08 листопада 2016 року № 3-03о/2016-МК-UAH-1-П на користь АТ «МЕГАБАНК» за кредитним договором від 08 листопада 2016 року 
№ 3-03/2016-МК-UAH та договором про надання овердрафту від 08 листопада 2016 року № 3-03o/2016-МК-UAH-1, що станом на 01 березня 2018 року у загальному розмірі складало 830 259, 51 грн;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» суми штрафу за договором застави майна від 08 листопада 2016 року 
№ 3-03/2016-МК-UAH-З-1 у розмірі 80 812, 00 грн.
На задоволення вимог АТ «МЕГАБАНК» у розмірі 830 259, 51 грн звернуто стягнення на предмет забезпечувального обтяження, переданого ОСОБА_1 в заставу згідно з договором застави майна від 08 листопада 2016 року № 3-03/2016-МК-UAH-З-1, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І. О. за реєстровим № 1284, а саме: автомобіль марки LAND ROVER, модель DISCOVERY, ТИП - ЛЕГКОВИЙ - УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузов, рами) VIN - НОМЕР_1 , колір чорний, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , із застосуванням процедури продажу АТ «МЕГАБАНК», як обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження, шляхом укладення договору купівлі-продажу з наданням йому усіх прав продавця з іншою особою-покупцем за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
З метою здійснення АТ «МЕГАБАНК» продажу предмета забезпечувального обтяження вилучено та передано АТ «МЕГАБАНК» автомобіль та ключі запалювання; зобов`язано ОСОБА_1 передати АТ «МЕГАБАНК» правоустановчі документи на даний транспортний засіб; надано АТ «МЕГАБАНК» право зняти автомобіль з обліку в державних органах реєстрації для подальшої реалізації.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Виконавчі листи від 09 серпня 2018 року № 2/1222-2018 подані для примусового виконання приватному виконавцю Бурхан-Крутоус Л. А., у провадженні якої перебуває зведене виконавче провадження № 58087039.
Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л. А. 25 березня 2019 року за виконавчим провадженням № 58246190 прийняла рішення про передачу на реалізацію належного заявнику єдиного нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
11 березня 2019 року зазначену квартиру передано на перші електронні торги з реалізації арештованого майна за ціною 654 000, 00 грн.
10 квітня 2019 року торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (реєстраційний номер лота 336683).
22 травня 2019 року квартиру передано на другі електронні торги з реалізації арештованого майна за ціною 523 200, 00 грн, торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (реєстраційний номер лота 345655).
Треті електронні торги 27 червня 2019 року також не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (реєстраційний номер лота 353090).
Постановами приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л. А. про арешт майна боржника від 16 липня 2019 року накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 ; в рахунок часткового погашення боргу передано АТ «МЕГАБАНК» арештоване майно, що є предметом іпотеки згідно з договором іпотеки від 08 листопада 2016 року.
16 липня 2019 року проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ «МЕГАБАНК» в рахунок часткового погашення заборгованості за ціною третіх електронних торгів, а саме 457 800, 00 грн.
Під час судового розгляду встановлено, що з 25 березня 2019 року ОСОБА_1 було відомо про прийняте приватним виконавцем рішення про передачу на реалізацію належної йому квартири, однак він не скористався наданим йому правом звернення до виконавця з клопотанням про визначення вартості майна.
Представник ОСОБА_1 під час судового засідання пояснив, що його довіритель не оскаржував оцінку майна, встановлену приватним виконавцем.
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звертався до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії приватного виконавця. У своїй скарзі заявник просив суд: визнати неправомірними дії приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л. А. щодо передачі на реалізацію квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л. А. зняти з торгів нерухоме майно шляхом направлення відповідної постанови до торговельної організації; зобов`язати приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л. А. здійснювати реалізацію майна боржника відповідно до закону.
Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що 25 березня 2019 року за виконавчим провадженням № 58246190 прийнято рішення про передачу на реалізацію належного заявнику єдиного нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , шляхом складання та направлення заявки на реалізацію від 11 березня 2019 року № 389/354/58246190, та що такі дії суперечать закону; що його позбавлено можливості визначення вартості майна за взаємною згодою сторін виконавчого провадження.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року у справі № 182/2644/19 у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Ухвала набрала законної сили.
У зазначеній справі суд встановив, що приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л. А. діяла відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», звернувши стягнення в межах виконавчого провадження № 58087039 на квартиру, загальною площею 70, 00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з передачею зазначеного нерухомого майна на реалізацію.
Щодо ефективного способу захисту порушених прав заявника
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).
За загальним правилом (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження») реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Закон України «Про виконавче провадження» допускає випадки, за яких реалізація арештованого майна на електронних торгах може не відбутися.У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду (частина шоста статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання (частина сьома статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).
Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно (частина дев`ята статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).
У частині першій статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). 
За змістом статті 264 ЦПК України визначення характеру спірних правовідносин відповідно до установлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, належить до обов`язків суду.
Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.
Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16 та від 14 червня 2017 року у справі № 6-1804цс16.
Верховний Суд наголошує, що судові справи, у яких наявний спір про цивільне право, не можуть переглядатися у порядку здійснення провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби.
Установивши, що право власності на спірну квартиру зареєстроване за стягувачем, апеляційний суд як першої інстанції не врахував, що ефективним способом (порядком) захисту прав боржника є пред`явлення ним до суду позову із залученням до участі у справі як відповідачів стягувача і приватного виконавця, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18), постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 753/23824/18 (провадження № 61-14963св19), від 27 січня 2021 року у справі № 569/12688/18 (провадження № 61-4813св19).
Оскільки предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 були дії приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна шляхом передачі його стягувачу, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб, то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову.
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув.
Враховуючи той факт, що подання боржником скарги на рішення та дії приватного виконавця не забезпечує йому відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення, скаргу ОСОБА_1 з вимогами про визнання неправомірною постанови про передачу майна стягувачу належить залишити без розгляду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 4 частин першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 є рішення приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, а отже, спір належить розглядати за правилами позовного провадження, Верховний Суд, як суд апеляційної інстанції, вважає, що наявні підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги, за наслідками розгляду якої вважає необхідним скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року із залишенням скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л. А. про передачу майна стягувач без розгляду.
Керуючись статтями 24, 351, 374, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року скасувати.
Скаргу  ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця 
Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни щодо передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «МЕГАБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «БІОТЕХ СІСТЕМС», щодо виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 12 квітня 2018 року у справі № 2/1222-2018 (провадження № 22вк/790/2/18), залишити без розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              С. О. Погрібний

                                                                                                                        І. Ю. Гулейков

                                                                                                                        В. В. Яремко
 
Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року