ПОСТАНОВА 
іменем України

02 листопада 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 401/583/21
провадження № 22-ц/4809/1429/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач – Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», 
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Спільного підприємства – Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2021 року у складі судді Андріянова С.М.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі по тексту СП ТОВ «Світловодськпобут») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.
В обґрунтування заявленого позову посилалося на те, що  ОСОБА_1 є власником та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення у м. Світловодську та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. На підставі укладеного з  ОСОБА_1  договору про надання послуг з централізованого опалення від 18 лютого 2011 року СП ТОВ «Світловодськпобут» надавало відповідачу послуги з централізованого опалення його квартири. Відповідач договірні зобов`язання не виконує, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2021 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 33826,56 грн. Згідно з розрахунком розмір трьох відсотків річних за період з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2021 року становить 3007,21 грн, а сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за вказаний період, становить 6282,77 грн. Крім того, позивач зазначає, що 19 лютого 2019 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача вказаної вище заборгованості, проте ухвалою Світловодського міськрайонного суду було відмовлено у її задоволенні. Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2021 року у сумі 33826,56 грн, втрати від інфляції у розмірі 6282,77 грн, три відсотки річних у розмірі 3007,21 грн, судовий збір у розмірі 2270,00 грн та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2021 року у розмірі 33826,56 грн, втрати від інфляції у розмірі 6282,77 грн, три відсотки річних у розмірі 3007,21 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн, а всього 45386 грн 54 коп. У задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням СП ТОВ «Світловодськпобут» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог про стягнення витрат на на професійну правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в цій частині.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанціїв частині, що оскаржується, без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що на підставі рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року №742 виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську та забезпечення тепловою енергією багатоквартирних будинків визначено СП ТОВ «Світловодськпобут» (а.с.10)
18 лютого 2011 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та  ОСОБА_1  укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. На ім`я  ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.11).
Як убачається зі довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» внаслідок несплати відповідачем платежів за отримані послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2021 року виникла заборгованість у розмірі 33826 грн 56 коп (а.с.8-9). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума трьох відсотків річних за період з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2021 року становить 3007 грн 21 коп, а сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за вказаний період, становить 6282 грн 77 коп. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. 
При вирішенні вимог позивача про відшкодування понесених судових витрат суд врахував критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) з цього приводу зроблено висновок про те, що у разі, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Позивач не надав суду розрахунку витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Тому, в задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн було відмовлено. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Статтею 133 ЦПК України  визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач не надав суду розрахунку витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком місцевого суду, оскільки для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
На підтвердження вимоги адвокатом СП ТОВ«Світловодськпобут» Новаком Юрієм Петровичем 01 квітня 2021 року надано заяву про відшкодування судових витрат, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 7270 грн, з яких 2270 грн судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.64). 
Також долучено копію договору про надання правничої допомоги від 20 травня 2019 року, акт надання професійної правничої допомоги від 09 березня 2021 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність на представництво інтересів. В договорі міститься перелік повноважень, якими товариство наділяє адвоката, в Акті з назвою надання професійної правничої допомоги від 09 березня 2021 року, в графі назва послуги «правнича допомога по справі…..» вартість 5000 грн. Вказано, що підписання акту підтверджує факт надання послуги відповідно до положень договору (а.с.65-68).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, оскільки документального підтвердження такої сплати та детальний опис робіт, пов`язаних з наданням послуги, надано не було.
Посилання в апеляційній скарзі про неможливість судом зменшення розміру виплати за відсутності заяви протилежної сторони, не приймається до уваги, оскільки судом повністю відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, не йшлося про зменшення виплати. 
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 06 липня 2021 року без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник
Судді Л.М. Дьомич 
C.М. Єгорова