ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року м.Херсон

Номер справи: 954/174/21
Номер провадження: 22-ц/819/2219/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого (суддя-доповідач)        Ігнатенко П.Я.,
суддів:                                Воронцової Л.П.
                                       Полікарпової О.М.,
за участю секретаря                        Савицької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та адвоката Мієнко Романа Володимировича, який діє в його інтересах, на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області у складі судді Гончаренка О.В. від 24 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 19 липня 2017 року він у присутності свідків позичив ОСОБА_1 2000 доларів США, а 27.03.2017 року ще 400 доларів США зі строком повернення до 01.06.2018 року, про що останній власноруч написав боргову розписку. Враховуючи те, що у визначений строк відповідач умов договору позики не виконав, ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 2400,00 доларів США основного боргу та 3% річних, починаючи з 01 червня 2018 року та до ухвалення судового рішення, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу.
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 2000 доларів США та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 162,7 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 756,67 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначив, що судом першої інстанції в ході фактичних обставин по справі не з`ясовано ряд значних та можна сказати вирішальних в даній справі фактичних обставин, зокрема: 1) не з`ясовано справжню природу спірних договірних правовідносин між сторонами; 2) не встановлено, чому саме розписка написана ОСОБА_1 не містить зобов`язання щодо повернення коштів, які очевидно бралися останнім в якості авансу за проведення будівельних робіт у ОСОБА_2 ; 3) пояснення свідків, як позивача так і відповідача, викладені в рішенні однобоко та суперечливо; 4) судом не з`ясовано чому жоден зі свідків не бачив факту передачі коштів, а бачили виключно факт написання розписки, не встановлено також і те, чи мав місце факт передавання коштів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В ході апеляційного розгляду  ОСОБА_1 та адвоката Мієнко Р.В., який діє в його інтересах, апеляційну скаргу підтримали, просять задовольнити та пояснили, що фактично мали місце відносини по договору підряду. Гроші, зазначені в розписці, отримані на будівельні матеріали та за роботу, яку виконував відповідач та інші працівники для позивача. Всі роботи були виконані, претензій не було. Тоді між сторонами були дружні стосунки, а тому розписка не повернута позивачем залишилась у нього. Зміст розписки диктував позивач, строк в розписці відповідає строку виконаних робіт.
Адвокат Бурлай Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, просить залишити рішення суду без змін та пояснив, що в розписці чітко зазначено про позику, суму в доларах США та строк повернення. Обставини, на які посилається сторона відповідача – позивач повністю заперечує. Пояснив, що інші відносини між сторонами не стосуються даної розписки, достовірність якої підтвердили свідки позивача. При цьому, свідки відповідача достеменно нічого конкретно не стверджували, не могли ні підтвердити, ні спростувати дану розписку. Окрім того, строк повернення коштів в розписці – до 01.06.2018 року, тоді як свідки відповідача закінчили всі роботи в 2017 році. Оригінал розписки знаходиться у позивача, що вказує на невиконання боржником зобов`язань.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
Згідно з статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року (справа № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465 цс 18).
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики від 19 липня 2017 року позивач надав відповідачу позику в сумі 2000 доларів США до 01.06.2018 року, що є строком повернення суми. Надана на підтвердження спірних правовідносин розписка написана особисто відповідачем, що ним не заперечується. Із змісту розписки вбачається отримання коштів саме у позику у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказані свідки в судовому засіданні під присягою підтвердили передачу в їх присутності доларів США відповідачу і написання останнім розписки без примусу. 
У строк, встановлений договором позики, ОСОБА_1 суму позики не повернув, що підтверджується наявністю боргової розписки у позивача. При цьому договір позики відповідач не оспорював, не  просив визнати його недійсним чи удаваним правочином, що дає правові підстави для стягнення суми позики, обумовленої в розписці.
У зв`язку з викладеним доводи відповідача про отримання вказаних грошових коштів не за договором позики, а за договором будівельного підряду і посилання на те, що роботи на вказану суму, а отже і умови договору виконані, - не підтверджені належними і допустимими доказами.
Окрім того, судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення 3 відсотків річних в зв`язку із простроченням виконання зобов`язання за весь період з 01.06.2018 року до дня ухвалення судового рішення 24.09.2021 року у сумі 162,7 доларів США.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції.
Посилання скаржника на суперечливі і неточні покази свідків позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заслуговують на увагу. Так, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що був присутній при передачі 2000 доларів США від позивача відповідачу, чи рахували гроші не бачив, однак при ньому відповідач написав розписку без зауважень. Свідок ОСОБА_5 дав аналогічні пояснення щодо передачі коштів в його присутності та написання розписки, що є предметом спору. 
Отже, передача коштів та написання відповідачем неоспореної ним розписки про позику,- підтверджені належним чином показами свідків. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покази свідків відповідача, як безпосередніх учасників подій, які заявляли про написання розписок авансування позивачем робіт та закупівлі будівельних матеріалів, судовою колегією не приймаються до уваги, як такі, що не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Так, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснювали, що влітку 2017 року виконували будівельні роботи разом із відповідачем, який видавав їм оплату за виконану роботу. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили, що про розписки, які видавав відповідач ОСОБА_1 позивачу про отримання коштів, як авансу за виконані роботи,- їм відомо зі слів самого відповідача. Свідок ОСОБА_8 заявив, що чув із розмов між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про передачу коштів авансом за виконані роботи та будівельні матеріали, знає про написання останнім розписок про отримання коштів. Передачу коштів відповідачу не бачив жодного разу. Самих розписок свідок не бачив, їх зміст не знає та заявляв про те, що всі розрахунки за будівництво проводились у гривнях. Таким чином, поясненням свідків , суд першої інстанції дав належну оцінку. Покази зазначених свідків висновки суду не спростовують, оскільки зміст заявлених розписок щодо будівельних робіт свідкам невідомий, жоден не заявляв про написання розписок про позику. Окрім того, свідок ОСОБА_8 , який заявив, що особисто чув розмови між сторонами щодо передачі коштів, як авансу за будівельні роботи і матеріали і про написання про це розписок, пояснював при цьому, що оплата проводилась у гривнях тоді як спірні правовідносини виникли з приводу передачі відповідачу 2000 доларів США. Наявність інших правовідносин між сторонами не спростовує встановлених судом фактів щодо передачі коштів від позивача відповідачу в сумі, зазначеній в розписці від 19.07.2017 року: про позику 2000 доларів США до 01.06.2018 року, написаній без зауважень та заперечень відповідачем. 
Окрім того, всі свідки відповідача зазначали про виконання ними робіт разом із відповідачем лише в 2017 році, тоді як строк зазначений в розписці – до 01.06.2018 року, тобто строк у який опитані свідки заперечували виконання будівельних робіт на подвір`ї позивача. Вказані обставини суперечать доводам відповідача про те, що розписка додана до позову, пов`язана із договором підряду щодо виконання будівельних робіт для позивача.
Відповідно до  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності надані докази, дав їм належну оцінку, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах суми позики 2000 доларів США.
В межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, як законне і обґрунтоване підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. ст.367,374,375, 382-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Мієнко Романа Володимировича, який діє в його інтересах, - залишити без задоволення.
Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                       П.Я.Ігнатенко

Судді:                                                                       Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова