ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Херсон
справа № 2-о-29/11 
провадження № 22-ц/819/2059/21 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Ігнатенко П.Я.,	
  	Склярської І.В.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 30 грудня 2011 року в справі за заявою прокурора Нижньосірогозького району Херсонської області, діючого в інтересах держави в особі Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області, про визнання спадщини відумерлою,
встановив: 

У липні 2011 року прокурор Нижньосірогозького району Херсонської області, діючи в інтересах держави в особі Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області, звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. 
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що на території Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області проживала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася з її права на земельну частку (пай) в розмірі 12 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Нижньосірогозької селищної ради.
Посилаючись на те, що з часу відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у визначений законом строк подано не було, спадкоємців за законом та заповітом не виявлено, заявник просив суд визнати спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 у вигляді земельної ділянки, площею 12 гектарів, вартістю 133 862 грн, розташованої на території Нижньосірогозької селищної ради, відумерлою та передати її у власність територіальної громади Нижньосірогозької селищної ради. 
Рішенням суду від 30 грудня 2011 року заяву задоволено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, зазначивши, що є особою, яка не брала участі у справі, однак, її права оскаржуваним рішенням порушені, оскільки вона є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом та фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спірним спадковим майном та оформила свої спадкові права в установленому законом порядку, однак не може їх реалізувати.
Вказала, що висновок суду про неприйняття спадкоємцями спадщини без встановлення кола спадкоємців не відповідає обставинам справи, які встановлені судом неповно.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Рішення суду мотивовано тим, що за відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, які б звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_2 чи про відмову від неї, наявні підстави для визнання спадщини відумерлою на підставі статті 1277 ЦК України.
В процесі розгляду справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала на день смерті на території Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області.
Листом від 15 квітня 2010 року № 01-17/194 Відділ Держкомзему у Нижньосірогозькому районі Херсонської області повідомив селищному голові (на його запит) про те, що «На підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 12 вересня 2001 року № 341, 03 жовтня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 виданий сертифікат на земельну частку (пай) РН № 902681 в розмірі 12,00 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 520», а відповідно до довідки селищного голови Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області від 15 червня 2011 року № 907-з нормативна грошова оцінка земельної частки (пая) колишнього КСП ім. Кірова станом на 01 січня 2011 року становить 133 862 грн (а. с. 4, 6).
Судом першої інстанції спадкова справа після смерті ОСОБА_2 із державної нотаріальної контори не витребовувалась.
Інститут відумерлості спадщини введений у ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Статтею 1277 наведеного Кодексу, якою керувався суд при вирішенні цієї справи, передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно- за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно – за його місцезнаходженням.
Відповідно до пунктів четвертого та п`ятого Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (пункт перший постанови).
Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, за якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 02 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.
Із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (стаття 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (стаття 1277 ЦК), правила абзацу другого пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК необхідно застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким із спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною другою статті 1277 ЦК та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню не раніше 01 липня 2003 року.
Наведений висновок щодо застосування статті 1277 ЦК України та статті 555 ЦК УРСР викладений у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 15 травня 2019 року у справі №391/769/17, та має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України.
Отже, враховуючи, що спадщина після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до спірних правовідносин застосуванню підлягає ЦК УРСР, відповідно до положень статті 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Згідно із пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року №18/5, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, однак діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців правовстановлюючих документів на спадкове майно, в тому числі державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала видане приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області 23 липня 2021 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області 09 січня 2003 року, відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1913 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) загальним розміром 12,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Кірова, місцезнаходження якого смт нижні Сірогози Херсонської області, належного спадкодавцеві на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 902681, виданого Нижньосірогозькою районною державною адміністрацією 02 жовтня 2001 року на підставі рішення Нижньосірогозької районної державної адміністрації від 12 вересня 2001 року № 341, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 03 жовтня 2001 року № 520.
Також як вбачається із наданого заявником рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 11 травня 2021 року, яке набрало законної сили 11 червня 2021 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після ОСОБА_2 , оскільки після її смерті проживала та з 29 лютого 2003 року була зареєстрована за місцем проживання померлої – АДРЕСА_1 .
Отже, факт прийняття ОСОБА_1 спадщини шляхом вступу в управління та володіння спірним спадковим майном доведено.
Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, та була прийнята ОСОБА_1 за заповітом на підставі статті 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме: Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування, а статтею 555 передбачався перехід спадщини до держави за наявності визначених нею умов, зокрема, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.
З огляду на наведене у територіальної громади, яку у спірних правовідносинах представляє Нижньосірогозька селищна рада Нижньосірогозького району Херсонської області, не виникло передбачене статтею 1277 ЦК України та статтею 555 ЦК УРСР 1963 року право власності на відумерлу спадщину та відсутні підстави для застосування положень наведеної норми матеріального права щодо відумерлості спадщини.
Оскільки суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин норму матеріального права, яка їх не регулює, в результаті чого не перевірив доводи заявника щодо відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, та складу спадкового майна, до якого належить лише право спадкодавця на земельну частку (пай), а не земельна ділянка вказаної прокурором та судом площі, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви з наведених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 30 грудня 2011 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви прокурора Нижньосірогозького району Херсонської області, діючого в інтересах держави в особі Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області, про визнання спадщини відумерлою відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий                                                                          Л. В. Пузанова

Судді:                                                                  П. Я. Ігнатенко

І. В. Склярська

Повний текст постанови складено 25 листопада 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова