Ухвала
 
03 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 1306/368/2012
 
провадження № 61-17183ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договірних зобов`язань; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання усунення перешкод у користуванні мийкою та визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договірних зобов`язань.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у задоволенні клопотання Львівської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2012 року відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2012 року відмовлено.
 
У жовтні 2021 року Львівська міська рада подала до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 23 жовтня 2021 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й передати справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.
 
Прохальна частина поданої касаційної скарги містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення. 
 
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, вважаємо за можливе його поновити.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неповне дослідження наявних у справі матеріалів, а тому висновки суду не відповідають матеріалам справи та порушують права заявника на судових захист.
 
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга Львівської міської ради подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання Львівської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити Львівській міській раді строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року. 
 
Відкрити касаційне провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договірних зобов`язань; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання усунення перешкод у користуванні мийкою та визнання права власності за касаційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року. 
 
Витребувати з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області справу № 1306/368/2012.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                             О. В. Білоконь

                                                                                                                        Н. Ю. Сакара