ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11 » жовтня 2021 року 

м. Харків

справа № 645/1766/20

провадження № 22ц/818/5893/21

 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів        -                 Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач –  ОСОБА_3 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 липня 2021 року в складі судді Ульяніч І.В.
   в с т а н о в и в:
У березні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 15 000,00 доларів США згідно договору від 25 травня 2001 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та згідно наданою ОСОБА_3 ОСОБА_4 боргової розписки від 25 травня 2001 року.

У грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про призначення технічної експертизи розписки, яке мотивовано тим, що представник позивача підробив боргову розписку, роздрукувавши її задньою датою з використанням підставних осіб від ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , які до цього суду не мають ніякого відношення, як і до цієї розписки.

Просив постановити ухвалу про призначення технічної експертизи розписки від 25 травня 2001 року з метою виявлення невідповідності вказаної на розписці дати і часу її друку на друкарській машині до Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, зобов`язався оплатити виставлений ними рахунок на виконання ними цих робіт за власний рахунок.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 липня 2021 року  клопотання  ОСОБА_3 про призначення технічної  експертизи документів - задоволено, призначено у даній справі технічну експертизу документів,  на вирішення якої поставлено питання: чи відповідає дата розписки та договору позики від 25 травня 2001 року часу його виготовлення?; проведення експертизи доручено експертам  Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса; попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України; в розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи № 645/1766/20, провадження № 2/645/193/21; оплату  за проведення  експертизи  покладено  на ОСОБА_3 ; провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не врахував, що відповідач під час розгляду даної справи звертається до суду з клопотаннями, які не мають відношення до справи, а мета цих звернень – затягування розгляду справи. Вказав, що, зазначаючи про неможливість встановлення судом у цій справі дати виготовлення розписки та договору позики суд не вказав, на якій підставі він не визнає преюдиціальними обставини, встановленні в судовому рішенні у справі № 546/852/16-ц. Вважав, що поданням клопотання про проведення судових експертиз розписки та договору позики відповідач, по суті, намагається переглянути рішення у справі 546/852/16-ц, яке набрало законної сили. Звертаючись до суду з таким клопотанням, відповідач зловживає своїми процесуальними правами. Зазначив, що постановлене перед експертом питання не зазначене в орієнтовному переліку вирішуваних питань, що унеможливлює виконання експертних досліджень та призведе до значного затягування розгляду справи.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надійшло.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 , будучи повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи на підставі статті 131 ЦПК України, не з`явився. Заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду апеляційної інстанції не надходило. Інші учасники повідомлені та з`явилися, тому підстав для відкладення розгляду справи немає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, отже наявні підстави для призначення експертизи та зупинення провадження у справі на час її проведення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 15 000,00 доларів США згідно договору від 25 травня 2001 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та згідно наданою ОСОБА_3 ОСОБА_4 боргової розписки від 25 травня 2001 року.

25 травня 2001 року ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_4 5000,00 доларів США із зобов`язанням в строк до 25 травня 2016 року повернути 20000,00 доларів США, про що ОСОБА_3 надав відповідну розписку, в якій зазначено, що свій підпис посвідчує печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ірис», директором якого він є.

Також, 25 травня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_4 5000,00 доларів США з наданням розписки від 25 травня 2001 року. ОСОБА_3 зобов`язався в строк до 25 травня 2016 року повернути ОСОБА_4 20000,00 доларів США. Зазначено, що ОСОБА_3 має право на дострокове повернення боргу. В цьому випадку сума, яка підлягає поверненню, визначається пропорційно кількості днів користування позикою. Грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США передані ОСОБА_3 в момент підписання цього договору та розписки від 25 травня 2001 року.

20 липня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого попередній кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до боржника в повному обсязі та на умовах, що існують на час укладення цього договору.

07 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого попередній кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до боржника в повному обсязі та на умовах, що існують на час укладення цього договору.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року, яке постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року залишено без змін, позов ОСОБА_1 – задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму позики згідно договору позики від 25 травня 2001 року в розмірі 5000,00 доларів США, проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 195,82 доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 34,93 доларів США та сплачений судовий збір в сумі 1362,42 грн; в іншій частині позовних вимог про стягнення 15000,00 доларів США – відмовлено.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі з`явлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами; призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору у даній справі є стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики від 25 травня 2001 року та розписки від 25 травня 2001 року в розмірі 15 000,00 доларів США.

ОСОБА_3 вказував, що договір позики від 25 травня 2001 року та розписка від 25 травня 2001 року є підробними, оскільки роздруковані задніми датами.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив відмовити ОСОБА_3 в проведенні судової експертизи, посилаючись на те, що тотожній позов вже був на розгляді в судах всіх інстанцій. Однак, не заперечував проти того, що підставою відмови ОСОБА_3 в задоволенні позову в цій частині було саме не проведення судової експертизи.

Враховуючи предмет та підстави позову, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення клопотання про призначення судової технічної експертизи документів.

Призначення експертизи не порушує прав учасників справи, а є лише способом доведення позивачем своїх вимог. Висновок експертизи оцінюється з урахуванням положень процесуального права, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. 

За таких обставин, враховуючи правове регулювання підстав для призначення експертизи та наведені заявником підстави для призначення експертизи, враховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення для справи, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання та призначення судової технічної експертизи документів.

Отже, виходячи з предмету та підстав позову, доводів та заперечень учасників справи, з`ясування вказаних у клопотанні питань має визначальне значення для встановлення обставин справи, та є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.

Оскільки судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності призначення у справі судової технічної експертизи документів для встановлення обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги.

З урахуванням того, що для проведення експертизи у справі потрібен значний проміжок часу, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про зупинення провадження у справі на час її проведення.

Отже, ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо призначення експертизи.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення та справа по суті спору не розглядалась, підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 липня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                    І.В. Бурлака

Судді                                                                 А.В. Котелевець

                                                                       О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.