___
Верховний
Суд
 
Ухвала
Іменем України 
 
11 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 1522/4359/2012
провадження № 61-17736ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І. 
 
розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Консалт Солюшенс» у травні 2020 року звернулося до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.
Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 18 червня 2020 року заяву задовольнив, замінив сторону позивача ПАТ «КБ «Надра» її правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу та у задоволенні заяви про заміну сторони її правонаступником відмовити.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 06 жовтня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2020 року за заявою ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовив.
ОСОБА_1 у жовтні 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційними скаргами на ухвалу Одеського апеляційного суду                від 06 жовтня 2021 року у вказаній вище справі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Право на апеляційне оскарження ухвали суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до частини першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд апеляційної інстанції встановив, що 18 червня 2020 року судом постановлено ухвалу без присутності апелянта, 03 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду, ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк для сплати судового збору у розмірі 420,40 грн, вказану ухвалу апеляційним судом було направлено ОСОБА_1 за адресою вказаною в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 , а також на адресу: АДРЕСА_2 , проте поштові відправлення повернулися до суду не врученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, судом було направлено ОСОБА_3 , представнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , однак поштове відправлення також повернулося до суду не врученим з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту. Повторно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише 08 червня 2021 року та обґрунтувала підстави пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що про повернення судом її апеляційної скарги, дізналася 26 травня 2021 року. 
Одеський апеляційний суд ухвалою від 02 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та надав їй строк для усунення недоліків - надання суду доказів поважності причин пропуску цього строку.
Станом на 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 02 липня 2021 року не виконала, не усунула недолік апеляційної скарги, зокрема не надала докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, правильно застосувавши положення пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків апеляційного суду. 
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      А. І. Грушицький