Ухвала
 
09 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 754/1466/15-ц
провадження № 61-10683св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , відповідач -  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 ,	
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у складі колегії суддів: 
Сушко Л. П., Іванової І. В., Сліпченка О. І.,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2015 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року (у складі судді Галась І. А.) позов ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності залишено без задоволення.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва 
від 29 липня 2015 року позов ОСОБА_1 про визнання позивача покупцем за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 залишено без задоволення.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року (у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.) рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано окрему частину договору купівлі-продажу від 12 серпня 1997 року квартири АДРЕСА_1 щодо покупця ОСОБА_2 недійсною.
Визнано ОСОБА_1 покупцем за договором купівлі-продажу від 12 серпня 1997 року квартири 
АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 12 серпня 1997 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року (у складі колегії суддів: Ткачука О. С., Висоцької В. С., Гримич М. К., Кафідової О. В., Коротуна В. М.) рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року (у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Поливач Л. Д.) рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано окрему частину договору купівлі-продажу від 12 серпня 1997 року квартири АДРЕСА_1 щодо покупця ОСОБА_2 недійсною.
Визнано ОСОБА_1 покупцем за договором купівлі-продажу від 12 серпня 1997 року квартири 
АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 12 серпня 1997 року.
Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року (у складі колегії суддів: Сімоненко В. М., Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.) рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 
2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Частиною першою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою 
статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська	
 	С. Ю. Мартєв	
 	В. А. Стрільчук