ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 640/1666/19
адміністративне провадження № К/9901/14741/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,
суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., 

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №640/1666/19
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства юстиції України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Заєць Юлія Анатоліївна,
про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року (головуючий суддя Григорович П.О.)
і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року (головуючий суддя Чаку Є.В., судді: Файдюк В.В., Мєзєнцев Є.І.).

ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - «Мін`юст»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Заєць Юлія Анатоліївна, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства юстиції України «Про відмову в державній реєстрації Політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» від 20 серпня 2018 року №377/19.4, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Заєць Юлією Анатоліївною;
- зобов`язати Міністерство юстиції України зареєструвати політичну партію «РІШУЧИХ ДІЙ» на підставі поданої 29 грудня 2015 року заяви ОСОБА_1 від 28 грудня 2015 року про реєстрацію політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» і доданих до неї документів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 29 грудня 2015 року він як голова політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» звернувся до державного реєстратора Міністерства юстиції України із заявою про реєстрацію цієї політичної партії, долучивши до заяви передбачені Законом України «Про політичні партії в Україні»  документи.
Позивачеві наказом від 14 березня 2016 року №706/5 було відмовлено у проведенні державної реєстрації політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» на підставі правового висновку від 1 березня 2016 року, відповідно до якого програма партії носить декларативний характер і всупереч статті 7 зазначеного Закону, не містить чітко викладених цілей і завдань партії.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування наказу і зобов`язання відповідача зареєструвати вказану політичну партію.
Судовими рішеннями позов задоволено частково: наказ від 14 березня 2016 року №706/5 скасовано і зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 грудня 2015 року про реєстрацію політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ».
Проте, при повторному розгляді заяви позивача, Міністерство юстиції України рішенням від 20 серпня 2018 року №377/19.4 відмовило у проведенні державної реєстрації політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» з огляду на невідповідність поданих документів до заяви позивача вимогам чинного законодавства. 
Листом від 27 серпня 2018 року №34647/24901-33-18/19.4.1 Міністерство юстиції України повідомило позивача про те, що відповідно до статті 28 Закону, керуючись пунктом 6 розділу 5 Порядку і на підставі правового висновку щодо відповідності вимогам Конституції та законів України документів, поданих до державної реєстрації партії від 23 липня 2018 року, було відмовлено в державній реєстрації партії на підставі рішень Установчого з`їзду партії від 3 лютого 2015 року (рішення від 20 серпня 2018 року №377/19.4).
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року, адміністративний позов задоволено повністю:
- визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства юстиції України «Про відмову в державній реєстрації Політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» від 20 серпня 2018 року №377/19.4, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Заєць Юлією Анатоліївною;
- зобов`язано Міністерство юстиції України зареєструвати Політичну партію «РІШУЧИХ ДІЙ» на підставі поданої 29 грудня 2015 року заяви ОСОБА_1 від 28 грудня 2015 року про реєстрацію політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» і доданих до неї документів.
Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що пунктами 2 і 3 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року в справі №826/6077/16, в якій брали участь ті самі особи, як і в цій справі, визнано протиправним рішення Міністерства юстиції України про відмову в реєстрації Політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ», яке оформлене наказом №706/5 «Про відмову в реєстрації Політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» і скасовано його; зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути заяву позивача від 28 грудня 2015 року про реєстрацію політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» (разом із іншими поданими ним документами) у відповідності до вимог законодавства України.
Судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановлено, що оскільки заяву про реєстрацію політичної партії з доданими до неї документами, було подано позивачем в період дії Порядку від 8 липня 2011 року №1828/5, застосування відповідачем норм нового Порядку №359/5 від 9 лютого 2016 року і Закону України «Про політичні партії в України» в редакції, чинній станом на серпень 2018 року, при розгляді цієї ж заяви, не можна вважати правомірним, внаслідок чого зазначені в повідомленні від 20 серпня 2018 року №377/19.4 недоліки в документах, що подані для реєстрації політичної партії, судом були відхилені.
Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зареєструвати політичну партію «РІШУЧИХ ДІЙ» на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 28 грудня 2015 року і доданих до неї документів, суди зазначали, що попри дискреційні повноваження відповідача приймати рішення щодо означеного питання, саме такий спосіб захисту порушеного права позивача є ефективним з огляду на повторний розгляд відповідачем такої заяви.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів
У червні 2020 року Міністерство юстиції України подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року, та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.
Скаржник у касаційній скарзі покликається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Зазначає, що на момент розгляду справи №826/5494/16, набрання рішенням у ній законної сили та виконання рішень у ній, набрав чинності 1 січня 2016 року Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та деякі інші законодавчі акти України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації. До того ж, було затверджено наказ від 9 лютого 2016 року №359/5 «Про затвердження Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи».
Мін`юст вказує, що судовими рішеннями у справі №826/6077/16 відповідача не було зобов`язано зареєструвати відповідну політичну партію, а лише зазначено про обов`язок повторно розглянути заяву позивача відповідно до вимог чинного законодавства, що і було зроблено відповідачем. Так, скаржник вважає, що діяв правомірно, розглядаючи заяву ОСОБА_1 від 28 грудня 2015 року відповідно до законодавства, яке діяло на момент виконання судових рішень у справі №826/6077/16.
Ухвалою Верховного Суду від 6 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити судові рішення судів попередніх інстанцій без змін. Зазначав про безпідставність доводів касаційної скарги та її неконкретизованість щодо підстав касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у цій справі.
Третя особа до суду відзиву не надала, копію ухвали Суду про відкриття касаційного провадження отримала 10 липня 2020 року.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
На установчому з`їзді політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» від 3 лютого 2015 року (протокол №1) були прийняті рішення, зокрема, про створення політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ»; про затвердження Програми та Статуту партії; про обрання Голови та надання повноважень на здійснення державної реєстрації політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» у встановленому законом порядку.
29 грудня 2015 року на виконання наданих повноважень на здійснення державної реєстрації політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ», ОСОБА_1  звернувся до відповідача із заявою, додавши до неї наступні документи: статут і програму політичної партії; протокол установчого з`їзду партії із зазначенням дати і місця його проведення, кількості учасників, які проголосували за створення політичної партії; 10 108 підписів громадян України, зібраних на підтримку рішення про створення політичної партії та засвідчені особами, які збирали підписи; відомості про склад керівних органів партії; платіжний документ, що посвідчує внесення реєстраційного збору; назва та адреса банківської установи, в якій партія відкриватиме рахунки; додатково, реєстраційну картку форми 1 на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи.
28 січня 2016 року відповідачем за результатом розгляду установчих документів, поданих на реєстрацію політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ», було підготовлено правовий висновок, затверджений 1 березня 2016 року, у якому зазначено, що може бути відмовлено у реєстрації    політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» на підставі статті 11 Закону України «Про політичні партії в Україні», оскільки програма партії носить декларативний характер та всупереч статті 7 зазначеного Закону, не містить чітко викладених цілей та завдань партії.
14 березня 2016 року на підставі вказаного висновку, відповідачем було прийнято рішення, оформлене наказом від №706/5 «Про відмову в реєстрації політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ».
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року в справі №826/6077/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним рішення Міністерства юстиції України про відмову в реєстрації Політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ», яке оформлене наказом №706/5 «Про відмову в реєстрації Політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ», і скасовано його. Зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 грудня 2015 року про реєстрацію політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» (разом із іншими поданими ним документами) у відповідності до вимог законодавства України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
16 липня 2018 року представник позивача звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про виконання рішення суду в справі №826/6077/16.
20 серпня 2018 року відповідачем було прийнято рішення №377/19.4 про відмову в державній реєстрації політичної партії «Рішучих дій». Зазначено, що  державний реєстратор Заєць Юлія Анатоліївна розглянула заяву про реєстрацію політичної партії від 28 грудня 2015 року за підписом Голови політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» ОСОБА_1, обраного на Установчому з`їзді 3 лютого 2015 року, і документи, подані для державної реєстрації партії 29 грудня 2015 року, та встановила, що окремі документи суперечать вимогам Конституції та законів України.
27 серпня 2018 року листом №34647/24901-33-18/19.4.1 представника позивача повідомлено про те, що відповідно до статті 28 Закону, керуючись пунктом 6 розділу 5 Порядку та на підставі правового висновку щодо відповідності вимогам Конституції та законів України документів, поданих до державної реєстрації партії від 23 липня 2018 року, було відмовлено в державній реєстрації партії на підставі рішень Установчого з`їзду партії від 3 лютого 2015 року (рішення від 20 серпня 2018 року №377/19.4).
У цьому повідомленні зазначено, що підставами для відмови в державній реєстрації партії стали наступні обставини:
- Статут партії всупереч вимогам статті 8 Закону України «Про політичні партії» не містить найменування партії, розміру квот, що визначає мінімальний рівень представництва жінок і чоловіків у виборчому списку кандидатів у депутати місцевих рад в багатомандатних виборчих округах і має становити не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку; порядку здійснення внутрішньопартійного фінансового контролю (аудиту) за надходженнями і витратами політичної партії, її місцевих організацій;
- пункти 3.6 і 3.14 Статуту протирічать вимогам статті 6 Закону України «Про політичні партії»;
- пункт 4.3.3 Статуту протирічить вимогам статті 8 Закону України «Про друковані засоби масової інформації»;
- пункти 4.8.7 і 4.19 Статуту, які містять посилання на місцеві осередки та первинні організації партії суперечать вимогам статей 8, 9, 10, 11, 21 і 24 Закону України «Про політичні партії», у яких мова йде про первинні (не місцеві) осередки, як окремі структурні утворення політичної партії;
- нова редакція Статуту не містить порядку створення, загальної структури і повноважень центральних організації партії, що суперечить вимогам пункту 5 частини першої статті 8 Закону України «Про політичні партії»;
- Статутом партії не передбачено входження центральних організацій партії до організаційної структури партії (пункт 4.1 Статуту);
- нова редакція Статуту не відповідає вимогам підпункту 133.4.1 Податкового кодексу України;
- всупереч вимогам статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», до державної реєстрації партії не надано заяву про державну реєстрацію, реєстр осіб, що брали участь в установчому з`їзді;
- реєстраційна картка на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи, суперечить вимогам до форми заяв у сфері державної реєстрації, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 листопада 2016 року №3268/5;
- протокол Установчого з`їзду партії від 3 лютого 2015 року №1 не містить відомостей, які вимагає частина п`ята статті 10 Закону України «Про політичні партії»;
- протокол Установчого з`їзду партії від 3 лютого 2015 року №1 містить інформацію про те, що на засіданні Установчого з`їзду партії від 3 лютого 2015 року присутні всі засновники (11 осіб), хоча відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про політичні партії», політична партія створюється групою громадян України у складі не менш як 100 осіб;
- до реєструючого органу не надано реєстр осіб, які брали участь в установчому з`їзді партії, що суперечить вимогам частини одинадцятої статті 10 Закону України «Про політичні партії»;
- подані відомості про керівні органи партії не містять повної інформації, визначеної частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань»;
- до реєструючого органу подано статут та програму партії, які оформлені без дотримання вимог пункту 9 частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань»;
- заявником сплачено адміністративний збір не в повному обсязі.
Таке рішення позивач вбачає протиправним, з огляду на те, що положення законодавчих актів, якими керувався відповідач при ухваленні оскаржуваного рішення, на момент звернення із заявою від 28 грудня 2015 року були нечинними. Окружний суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, у рішенні в справі №826/6077/16 зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву про реєстрацію партії саме від 28 грудня 2015 року, а тому застосування положень законодавства, які набрали чинності після подання цієї заяви, є безпідставним і призводить до порушень прав заявника.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За статтею 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Політичні партії в Україні сприяють формуванню і вираженню політичної волі громадян, беруть участь у виборах. Членами політичних партій можуть бути лише громадяни України. Обмеження щодо членства у політичних партіях встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.
Приписами пункту 11 частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються засади утворення і діяльності політичних партій, інших об`єднань громадян, засобів масової інформації.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про політичні партії в Україні» від 5 квітня 2001 року №2365-III (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право громадян на свободу об`єднання у політичні партії для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів визначається і гарантується Конституцією України. Встановлення обмежень цього права допускається відповідно до Конституції України в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей, а також в інших випадках, передбачених Конституцією України.
Політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах. Політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку (статті 2, 3 вказаного Закону).
Статтею 7 Закону України «Про політичні партії в Україні» передбачено, що політичні партії повинні мати програму. Програма політичної партії є викладом цілей та завдань цієї партії, а також шляхів їх досягнення.
На установчому з`їзді (конференції, зборах) політичної партії затверджуються статут і програма політичної партії, обираються її керівні і контрольно-ревізійні органи.
Діяльність політичної партії може здійснюватися лише після її реєстрації. Не допускається діяльність незареєстрованих політичних партій (стаття 10 Закону).
Відповідно до положень статті 11 Закону, реєстрацію політичних партій здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань.
Для реєстрації політичної партії до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань разом з заявою подаються:
1) статут і програма політичної партії;
2) протокол установчого з`їзду (конференції, зборів) політичної партії із зазначенням дати і місця його проведення, кількості учасників, які проголосували за створення політичної партії;
3) підписи громадян України, зібрані  відповідно до вимог цього Закону на підтримку рішення про створення  політичної  партії  та  засвідчені особами, які збирали підписи;
4) відомості про склад керівних органів політичної партії;
5) платіжний документ, що посвідчує внесення реєстраційного збору;
6) назва та адреса банківської установи, в якій політична партія відкриватиме рахунки.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань здійснює реєстрацію політичної партії після перевірки поданих матеріалів.
У реєстрації політичної партії може бути відмовлено, якщо документи, подані для реєстрації політичної партії, не відповідають Конституції, цьому та іншим законам України.
У разі відмови в реєстрації центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань повинні надати заявникові своє письмове вмотивоване рішення.
На момент виникнення спірних правовідносин рішення стосовно реєстрації політичних партій та їх структурних утворень приймалися відповідно до Порядку підготовки та оформлення рішень щодо легалізації об`єднань громадян та інших громадських формувань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 8 липня 2011 року №1828/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 липня 2011 року №855/19593 (далі - «Порядок №1828/5»).
Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку легалізація (реєстрація) громадських формувань полягає у проведенні правової експертизи установчих документів на їх відповідність Конституції та іншим актам законодавства України, а у випадках, передбачених законодавством, також статуту (положенню) громадського формування, прийнятті рішення про легалізацію (реєстрацію) громадського формування, занесенні відомостей до відповідного реєстру та присвоєнні реєстраційного номера, видачі свідоцтва (крім громадських формувань, яким законодавством не передбачено видачу свідоцтва) або довідки.
Згідно з пунктом 8 Порядку №1828/5 Мін`юст та його територіальні органи (далі - «легалізуючий орган»), зобов`язані у строк, визначений законами України та іншими актами законодавства України, прийняти одне з таких рішень: про легалізацію (реєстрацію) громадського формування; про відмову в легалізації (реєстрації) громадського формування.
Рішення, зазначені у пункті 8 цього Порядку, приймаються в межах установленого строку виключно на підставах, встановлених законами, а також прийнятими на їх виконання актами Кабінету Міністрів України та наказами Мін`юсту України. Такі рішення оформляються наказами, до яких додається правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на легалізацію (реєстрацію) (пункт 9 Порядку №1828/5).
За пунктом 13 цього ж Порядку рішення легалізуючого органу оформлюється у вигляді наказу, який підписує Міністр юстиції/керівник відповідного територіального управління юстиції. Невід`ємною частиною наказу є правовий висновок.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Згідно з ухвалою Верховного Суду від 6 липня 2020 року касаційне провадження відкрите на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Предметом оскарження у цій справі є рішення Міністерства юстиції України «Про відмову в державній реєстрації політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ» від 20 серпня 2018 року №377/19.4, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Заєць Юлією Анатоліївною.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначаються статтею 242 КАС України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суди попередніх інстанцій врахували, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року і постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року в справі №826/6077/16, які на час прийняття Рішення №377/19.4 набрали законної сили, встановлено, що документи, подані позивачем для реєстрації політичної партії «РІШУЧИХ ДІЙ», які Мін`юст вважав такими, що не відповідають чинному законодавству, йому відповідають. Відтак суди вирішили визнати протиправним і скасувати наказ Мін`юсту №706/5 і зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 грудня 2015 року про реєстрацію відповідної політичної партії.
Разом з тим, у справі, яка переглядається, суди встановили, що Рішення №377/19.4  прийнято у зв`язку з тим, що окремі документи суперечать вимогам Конституції та законів України. Проте, оскільки судовими рішеннями у справі №826/6077/16, які набрали законної сили, встановлено, що документи, подані позивачем для реєстрації політичної партії у грудні 2015 року відповідають чинному законодавству, протилежний висновок державного реєстратора після повторного розгляду тих же документів дійсно є безпідставним.
Крім того, суди попередніх інстанцій правильно зауважили, що Рішення №377/19.4 прийняте на підставі статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» і Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 9 лютого 2016 року №359/5, зареєстрованого у цьому Міністерстві 9 лютого 2016 року №200/28330 (далі - «Порядок №359/5»).
Так, оскільки ОСОБА_1 надав документи для реєстрації політичної партії 28 грудня 2015 року, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідач при повторному розгляді заяви позивача від 28 грудня 2015 року повинен був розглянути її відповідно до норм того законодавства, яке діяло на момент звернення ОСОБА_1 з такою заявою, тобто станом на 28 грудня 2015 року.
Проте відповідач протиправно застосував до спірних правовідносин норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у редакції, чинній станом на момент прийняття Рішення №377/19.4, а також Порядок №359/5, який взагалі не був прийнятий станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Такі висновки судів попередніх інстанцій корелюються із правовим висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 5 січня 2021 року в справі №826/15771/17 у подібних правовідносинах щодо законодавства, яке підлягає застосуванню у разі повторного розгляду Мін`юстом раніше поданої заяви.
На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
В касаційні скарзі відповідач також покликався на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, однак не конкретизує в чому саме воно полягало.
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги встановив, що суди першої й апеляційної інстанцій під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на це відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

…………………………….
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду