ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 638/18058/20

провадження № 22-ц/818/5178/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач : Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради;

відповідач: ОСОБА_1 , 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради в особі представника Строєвої Ольги Євгенівни на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2021 року, ухвалене суддею Поволяєвою О.В., в залі суду в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2020 року Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, в якому просило суд: поновити строк позовної давності, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача надміру нараховані грошові кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 10 035,78 грн., та судовий збір в розмірі 2 202,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалось на те, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. 

З 25 грудня 2014 року ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі було призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у визначеному законодавством порядку та розмірі.

29 червня 2016 року ОСОБА_1 подано до УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР чергову заяву про призначення виплати щомісячної адресної допомоги на наступний термін, в якій вона зазначила, що у неї або у будь-кого із членів сім`ї не перебуває у власності житлове приміщення або частина житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України.

Рішеннями УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР відповідачу подовжено виплату щомісячної адресної допомоги з 29 червня 2016 року по 28 грудня 2016 року та з 29 грудня 2016 року по 28 червня 2017 року у розмірі 884,00 грн. на місяць. 

За результатами перевірки правильності призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР встановлено, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 липня 2017 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , набута на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 липня 2016 року. 

Враховуючи викладене, вважає, що ОСОБА_1 не мала права на отримання щомісячної адресної грошової допомоги з 18 липня 2016 року (дати укладення договору купівлі-продажу квартири). Відповідно до довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 10 серпня 2017 року № 500 переплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі - ОСОБА_1 за період з 19 липня 2016 року по 28 червня 2017 року складає 10 035,78 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи і порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилався на те, що управління дізналося про те, що відповідач вказав в заяві про призначення тимчасової допомоги недостовірні відомості (наявність квартири) 26.07.2017 року. Про розмір переплати Управління дізналося 10.08.2017 року з довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 10.08.2017 року № 500. Отже, вважає, що трирічний строк звернення до суду з позовною заявою не пропущено та останнім днем звернення до суду є 09.08.2020 року. Між тим Управління звернулося з позовною заявою у грудні 2020 року та в обґрунтування клопотання про поновлення строку позовної давності посилалось на те, що на території України діяв карантин, що позбавило позивача можливості вчасно звернутися до суду з позовною заявою. Наголошує, що саме у зв`язку з карантином, а також враховуючи рекомендації МОЗ щодо уникнення перебування у місцях скупчення людей, якими є суди та відділення пошти, Управління й звернулося до суду після спливу позовної давності.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідно до довідки від 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, фактичне місце проживання/перебування відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до адміністративно - територіального поділу відноситься до Шевченківського району м. Харкова (а.с. 6).

29 червня 2016 року ОСОБА_1 додано до УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР заяву про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві просила призначити грошову допомогу для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, зазначила, що у неї або у будь-кого із членів сім`ї не перебуває у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України (а.с. 7).

Рішенням УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР від 01 липня 2016 року ОСОБА_1 призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання з 29 червня 2016 року по 28 грудня 2016 року в розмірі 884,00 грн. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 додано до УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР заяву про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві просила призначити грошову допомогу для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, зазначила, що у неї або у будь-кого із членів сім`ї не перебуває у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України (а.с. 8).

Рішенням УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР від 10 січня 2017 року ОСОБА_1  призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання з 29 грудня 2016 року по 28 червня 2017 року в розмірі 884,00 грн. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Порядок надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентовано Порядком призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505.

Згідно абзацу 1 пункту 2 вищевказаного Порядку передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

У заяві про надання грошової допомоги зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема, наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (абзац десятий пункту 5 Порядку).

Згідно з пунктом 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_3 . Підстава виникнення власності - договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 2650, виданий 18 липня 2016 року, видавник: Братушка А.В. , приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області (а.с. 11).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 не мала права на отримання щомісячної адресної грошової допомоги з 18 липня 2016 року (дати укладення договору купівлі-продажу квартири). Вказували, що відповідно до довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 10 серпня 2017 року № 500 переплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі - ОСОБА_1 за період з 19 липня 2016 року по 28 червня 2017 року складає 10 035,78 грн.

Відповідно до п. 6 вищевказаного Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Зі змісту пункту 11 вказаного Порядку вбачається, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, дійсно оскільки ОСОБА_1 при поданні наступних від первинної заяв щодо призначення допомоги навмисно не подала відомості щодо майнового стану своєї родини, всупереч необхідності зазначення таких відомостей, чим порушила умови постанови КМУ №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Щодо заяви відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи 15 березня 2021 року представником відповідача суду першої інстанції надана заява про застосування строків позовної давності.

В обгрунтування заяви про застосування строку позовної давності відповідач зазначив, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду, оскільки дізнався про порушення свого права 26 липня 2017 року, а звернувся до суду лише 24 грудня 2020 року. Посилання позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яким внесено зміни до Прикінцевих положень ЦПК України, зокрема доповнено п. 3, у яком зазначено що процесуальні строки продовжено на строк дії карантину, не є правовою підставою та поважною причиною для поновлення строку позовної давності, оскільки дана норма, на час звернення до суду була нечинною.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, заявлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

У статті 127 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, які є поважними і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Проте суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Судом встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався 26 липня 2017 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно при проведенні відповідної перевірки. До суду з позивам позивач звернувся 24 грудня 2020 року.

В своїй позовній заяві Управління вказувало підставою для поновлення строку, що на дату подання вказаного позову вплинули обмеження, пов`язані із запровадженням карантинних заходів на території України, та посилався, як на підставу для поновлення строку позовної давності, на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 № 540?IX, якимрозділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Проте суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку позовної давності, з огляду на те, що 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2021 року у справі № 522/14085/19 (провадження № 61-16791св20).

Зважаючи на те, що позивач дізнався про порушення свого права 26 липня 2017 року, трирічний строк позовної давності сплинув 26 липня 2020 року, суд першої інстанції вмотивовано відхилив посилання позивача на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду зумовлений обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. 

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради в особі представника Строєвої Ольги Євгенівни - залишити без задоволення.

Рішення  Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2021 року - залишити без змін.
       
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                             Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                О.В. Маміна        

                                                                       О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2021 року