22-ц/804/2177/21 
                                                                                266/6614/19 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ                                  
     „ 28 ”  вересня   2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 266/6614/19
Номер провадження 22-ц/804/2177/21 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Мальцевої Є.Є., Пономарьової О.М.  
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :  
позивач – ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», від імені та в інтересах якого діє адвокат Бондар Інна Павлівна, на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2021 року головуючого судді Шишиліна О.Г. зі складанням повного тексту судового рішення 18 лютого 2021 року по цивільній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»  (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 мотивуючи вимоги тим, що 19 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі- ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СМ-SME 102/199/2007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 140 000 доларів США.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 19 жовтня 2007 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки № РМ - SME 102/199/2007, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. та зареєстрований за № 1034. Відповідно до п.3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежиле приміщення № 65 багатоквартирного будинку літ. А-9, а саме: кімнати № 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21,сходова клітина ІІ, загальною площею 104,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , яке належить іпотекодавцю на праві власності. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та процентами. 
08 вересня 2009 року Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-1311/09 за позовом «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року в розмірі 158 362,90 доларів США, та 32 203,97 грн, судовий збір у розмірі 1730 грн. 
29 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до останнього. Також, ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» набуло право іпотекодержателя предмету іпотеки. 
08 вересня 2017 року між TOB «ОТП Факторинг Україна» та TOB «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором перейшло до TOB «ФК «Довіра та гарантія».26 грудня 2017 року між TOB «ОТП Факторинг Україна» та TOB «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до умов якого TOB «ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу іпотекодержателя за договором іпотеки № РМ- SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року, про що також внесені відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 23 вересня 2019 року Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у цивільній справі № 2-1311/09 а саме : замінено стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».
З урахуванням зміни предмету позову ,просили: - в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 158 362, 90 доларів США,що складається з : залишку заборгованості за кредитом 132 073,49 доларів США,заборгованості по сплаті відсотків- 26 289,41 доларів США, та 32 203,97 грн-пені за прострочення виконання зобов*язання, звернути стягнення на предмет іпотеки – нерухоме майно: нежиле приміщення № 65 багатоквартирного будинку літ. А-9, а саме: кімнати № 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, сходова клітина ІІ, загальною площею 104,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , шляхом  продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження». З метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно із цільовим призначенням передати предмет іпотеки в управління позивача на період до моменту його продажу в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку» для чого : - вилучити у ОСОБА_1 та передати TOB «ФК «Довіра та гарантія» нерухоме майно: нежиле приміщення № 65 багатоквартирного будинку літ. А-9, а саме: кімнати № 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17. 18, 19, 20, 21, сходова клітина II, загальною площею 104,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили; - зобов`язати ОСОБА_1 передати TOB «ФК «Довіра та гарантія» ключі, пульти, коди доступу до систем охоронної та пожежної сигналізації, всі правовстановлюючі документи, технічну документацію, інші документи на/від будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили;- надати право TOB «ФК «Довіра та гарантія» отримувати в усіх установах, підприємствах, організаціях (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях), а також Державній реєстраційній службі, органах нотаріату будь-яких документів (оригіналів, їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для управління майном, укладення будь-яких договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів на постачання комунальних послуг, забезпечення нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком, договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки; - надати право позивачу на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів на постачання комунальних послуг, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком, договорів, пов`язаних з експлуатацією обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, з правом TOB «ФК «Довіра та гарантія» діяти без довіреності, підписання документів на умовах, які будуть визначені на розсуд TOB «ФК «Довіра та гарантія» реалізацію інших прав, необхідних для управління майном; - надати право позивачу на отримання доходів від управління предметом іпотеки, якими є доходи, що будуть отримані TOB «ФК «Довіра та гарантія» за договорами, за якими він є стороною - управителем, а у випадках укладення договорів оренди - доходи у вигляді орендної плати, що отримані від передачі в оренду предмета іпотеки третім особам; -надати право позивачу на спрямування отриманих як управителем доходів, за вирахуванням зроблених витрат TOB «ФК «Довіра та гарантія» у зв`язку з управлінням майном, у тому числі, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, податків, інших обов`язкових платежів, на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед TOB «ФК «Довіра та гарантія» за кредитним договором № CM-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. 
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2021 року  в задоволенні позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки – відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», від імені та в інтересах якого діє адвокат Бондар І. П., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги .В обґрунтування доводів скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки товариством не пропущений строк позовної давності, зокрема,  зазначено, що судом першої інстанції не враховано усталену судову практику. Кредитним договором № CM-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року, сторони встановили дату остаточного повернення кредиту, а саме: 19 жовтня 2017 року (п. 2 ч. 1). Отже, зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору. Тому, вважають, що товариство звернулось до суду із позовною заявою  в межах позовної давності. Наголошено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, що передбачено ст. 3 Закону України «Про іпотеку», ч. 9.1. ст. 9 договору іпотеки № PM-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року. Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2009 року по справі № 2-1311/09 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CM-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року не виконане, а зобов`язання не припинено, а тому кредитор правомірно звертається до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зважаючи на те, що подача позову про стягнення боргу не перериває строки давності на подачу позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки, а в даному випадку перебіг позовної давності починається з 19 жовтня 2017 року, позивачем не пропущено позовну давність.
Відзив на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Краснової І.О. мотивований законністю та обґрунтованістю рішення. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» пропустило строк позовної давності.Доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
У судовому засіданні апеляційного суду проведеному в режимі відеоконференції   представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Васильчишина А.В. підтримала доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Краснова І.О. підтримала доводи відзиву та доповнення до відзиву ,просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
У судове засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 не з*явилася,належним чином була  повідомлена  про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання   телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм №3.9-13 за №2254  та судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.167,169,171).Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.   
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга    задоволенню  не  підлягає  з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
             Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
            Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.           Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
             Таким вимогам закону судове рішення  відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ  «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СМ-SME 102/199/2007, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 140 000 доларів США строком повернення кредиту до 19 жовтня 2017 року (а.с. 5-8).
Умовами пункту 1.9 кредитного договору передбачено дострокове виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку та розірвання цього договору.
За змістом пункту 1.9.1 кредитного договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором та/або умов договору іпотеки. При цьому виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (а.с.7).
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 19 жовтня 2007 року між банком та позичальником ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № РМ-SME 102/199/2007, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. та зареєстрований за № 1034.
Предметом іпотеки є належне відповідачу на праві власності нерухоме майно: нежиле приміщення № 65 багатоквартирного будинку літ. А-9, а саме: кімнати № 10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21,сходова клітина ІІ, загальною площею 104,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 (а.с.9-12).
Згідно з пунктом 2.1 іпотечного договору сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, у строк та в порядку, які встановлені в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.
Згідно з пунктом 2.1.1. іпотекодавець зобов*язаний повністю повернути іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше  19 жовтня 2017 року відповідно до умов встановлених п.п.1.5.-1.6. кредитного договору,чи в інший строк встановлений в кредитному договорі. Сума кредиту може скласти 140 000 доларів США.
Відповідно до п.п.6.1.,6.2. договору іпотеки за рахунок  предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги : а) всі боргові зобов*язання,не сплачені іпотекодавцем, і б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків,завданих порушенням іпотекодавцем його зобов*язань за цим договором,а також всіх фактичних витрат,понесених іпотекодержателем у зв*язку із реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: а) несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; б)порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов*язань за ст.5 цього договору; в) інших обставин,передбачених чинним законодавством України. 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором ПАТ «ОТП Банк»  у 2009 році звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки : нежиле приміщення № 65 багатоквартирного будинку літ. А-9, а саме: кімнати № 10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21,сходова клітина ІІ, загальною площею 104,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року в загальній сумі 132 240,75 грн , предмет якого було змінено на вимоги стягнення заборгованості, в якому, просило стягнути з боржника на свою користь 158 362,90 доларів США та 32 203,97 грн заборгованості за кредитним договором № СМ-SME 102/199/2007 укладеним 19 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк».
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2009 року у цивільній справі № 2-1311/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» у відшкодування заборгованості за кредитним договором СМ-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року 158 362 долари США 90 центів та 32 203, 97 грн, та у відшкодування судових витрат 1730 грн. (а.с.18).
29 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № СМ-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року перейшло до TOB «ОТП Факторинг Україна» та також останнє набуло статус іпотекодержателя предмету іпотеки. 
Постановою від 06 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження № 40545057 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1311 виданого 08 вересня 2009 року Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення вищевказаної заборгованості (а.с. 65). 
08 вересня 2017 року між TOB «ОТП Факторинг Україна» та TOB «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № СМ-SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року перейшло до TOB «ФК «Довіра та гарантія».
26 грудня 2017 року між TOB «ОТП Факторинг Україна» та TOB «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до умов якого TOB «ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу іпотекодержателя за договором іпотеки № РM- SME 102/199/2007 від 19 жовтня 2007 року (а.с.13-15).
23 вересня 2019 року Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження № 40545057 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у цивільній справі № 2-1311/09 а саме: замінено стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - TOB «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.19). 
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна розташованого за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гагаріна, буд. 1, прим. 65 літ А-9,вбачається,що  іпотекодержателем даного майна є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с.16).
У зв*язку з тим,що відповідач ОСОБА_1 рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2009 року по цивільній справі № 2-1311/09 не виконує, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 05 листопада 2019 року  звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат  Краснова І.О. подали заяву про застосування строку позовної давності (а.с.88-95,113-115).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив з того,що пред*явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним,кредитор відповідно до частини другої статі 1050 ЦК України та умов кредитного договору змінив строк виконання основного зобов*язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв*язку з невиконанням боржником вимог про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. Позивач міг пред*явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов*язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі). Встановши , що банк , пред*явивши у 2009 році боржнику досудову вимогу про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором та посилаючись на пункт 1.9 кредитного договору,вимагав достроково,через 30 днів із моменту одержання повідомлення,виконати всі боргові зобов*язання в повному обсязі,змінив строк виконання основного зобов*язання ,звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 про повне дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором о 2009 році,який розглянутий судом по суті,банк перервав строк позовної давності у спорі з відповідачем щодо погашення останньою спірної кредитної заборгованості,а тому при звернення 05 листопада 2019 року ,більш ніж через 10 років після зміни строку виконання основного зобов*язання,до суду із позовом у цій справі щодо тієї ж суми кредитної заборгованості,але шляхом про звернення стягнення на предмет іпотеки,банк пропустив строк позовної давності. 
          Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи .
         Суд,застосувавши строк позовної давності,діяв відповідно до положень закону та обставин справи,а вимоги апеляційної скарги не обґрунтовують підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення. 
         На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.
         Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
         Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
         Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
        У статті 33 Закону України «Про іпотеку`передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
         Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
      Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
      У пункті  2.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії.
Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту – 19 жовтня 2017 року.
Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 1.9).
При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 1.9.1).
Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК Українита умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.
Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.
При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.
У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).
Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).
З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.
Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.
         
           За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.
            Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.
            Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників.
            Позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18).
               У зв`язку із цим, звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості о 2009  року, який розглянутий судом по суті 08 вересня 2009 року  (стягнута заборгованість за кредитним договором 158 362,90  долари США,що складається з : залишку заборгованості за кредитом 132 073,49 доларів США,заборгованість по сплаті відсотків 26 289,41 доларів США ; та 32 203,97 грн пені за прострочення виконання зобов*язання) , банк перервав строк позовної давності у спорі з відповідачем щодо погашення останньою спірної кредитної заборгованості, а тому при зверненні у листопаді 2019  року до суду із позовом у цій справі щодо тієї ж суми кредитної заборгованості, але шляхом вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк пропустив строк позовної давності, що спростовує відповідні доводи апеляційної  скарги.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 27 березня 2020 року у справі № 910/4450/19 зазначив, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/17, п. 40 постанови від 16.05.2018 № 910/24257/16). Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).
Зазначені в апеляційній скарзі висновки Великої Палати Верховного Суду по справі № 523/10225/15-ц від 24 квітня 2019 року,постанови Верховного суду по справі № 635/1677/17 від 01 березня 2019 року застосовані апелянтом помилково,та не мають відношення до справи та не є тотожними.
         З урахуванням обставин справи та приймаючи оскаржуване позивачем рішення,суд першої інстанції врахував існуючі позиції Верховного Суду з приводу вирішення спірних правовідносин , тому доводи апеляційної скарги у вказаній частині не є слушними.  
         Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є прийнятними . 
         При апеляційному розгляді суд апеляційної інстанції  детально перевірив  усі обставини та вірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Порушень не встановлено.
      Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
         Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
            Згідно з ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382  ЦПК України, апеляційний суд – 

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», від імені та в інтересах якого діє адвокат Бондар Інна Павлівна, – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: