ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 жовтня 2021 року           справа №360/2670/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів:  Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Скворцової Віри Григорівни в інтересах ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 р.  у справі  № 360/2670/21 (головуючий І інстанції суддя Н.М. Басова)  за позовом   ОСОБА_1  до  Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області   про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,                                         
                                                   ВСТАНОВИВ:
Позивач 24.05.2021 року звернулась до суду з  позовом до відповідача, в якому  просила:
- визнати протиправними дії  відповідача щодо відмови  їй у взятті її на облік як внутрішньо переміщеної особи;
- зобов`язати  відповідача розглянути її заяву про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2021 та прийняти рішення з урахуванням того, що підстави для відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, передбачені пунктом 8 постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», відсутні та видати відповідну довідку (а.с.1-4).
Рішенням  Луганського окружного адміністративного суду від 8 липня 2021 року у справі  № 360/2670/21  позов  задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 03 Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області від 04 березня 2021 року № 838/06 «Про відмову у видачі довідки ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області (код ЄДРПОУ 43953167, місцезнаходження: 93300, Луганська область, Попаснянський район, м. Попасна, пл. Миру, буд. 2) розглянути повторно заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )  про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2021, зареєстровану за вхідним номером 797,  з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 73-76). 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій  просить  змінити рішення суду першої інстанції, а саме: абзац третій резолютивної частини викласти у наступній редакції: «Зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача про взяття на  облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2021 та прийняти рішення з урахуванням того, що підстави відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, передбачені пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 № 509, відсутні та видати відповідну довідку».
В обґрунтування апеляційної скарги  вказує на те, що з 2018 року позивач робить спроби отримати довідку ВПО, але відповідач свідомо приймає рішення без обґрунтування підстав відмови у видачі довідки відповідно до вимог діючого законодавства. Зазначає, що обраний судом спосіб захисту не відновить порушене право позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Згідно  п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.8-11).
Позивач є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням від 12.12.2017 серії   НОМЕР_2 (а.с. 13).
Позивач мала статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.02.2016 № 1436013265, фактичне місце проживання/перебування як ВПО: АДРЕСА_3 (а.с.12).
Відповідачем надано інформацію, в якій зазначено, що довідка ВПО від 22.02.2016 14.01.2020 скасована (а.с. 70).
11.02.2021 позивач звернулась з заявою до Попаснянської РДА про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою позивач вказала, що в будинку, де вона зареєстрована, пошкоджена система опалення в лютому 2015 року під час проведення бойових дій в м. Попасна. Також в будинку немає опалення та він не  придатний для життя (а.с. 55-56).
04.03.2021 за № 838/06 управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації винесено рішення № 03 про відмову ОСОБА_1  у видачі довідки ВПО у зв`язку із відсутністю підстав, які спричинили переміщення (а.с.14).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» і статті 71 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» здійснено реорганізацію Попаснянської районної державної адміністрації Попаснянського району, ліквідованого згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів», шляхом приєднання до Сєвєродонецької районної державної адміністрації, розташованої в адміністративному центрі району, утвореного зазначеною постановою.
Розпорядженням голови Попаснянської районної державної адміністрації від 26.03.2021 № 45 припинено юридичну особу публічного права Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 21844216) шляхом приєднання до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області (код ЄДРПОУ 43953167); визначено правонаступником усіх майнових та немайнових прав і зобов`язань Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області (інформація з сайту http://pps.loga.gov.ua/).
Розпорядженням голови Сєвєродонецької районної державної адміністрації від 26.03.2021 № 48 створено комісію з припинення юридичної особи публічного права - Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації в результаті реорганізації шляхом приєднання до управління соціального захисту Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області.
За даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 24.03.2021 проведена державна реєстрація юридичної особи Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області (код 43953167).
Таким чином наразі здійснено перехід до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області функцій і повноважень Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, що припиняється, з реалізації державного управління загального характеру щодо соціального захисту.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Частиною першою статті 1 Закону України від 20.10.14. № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (надалі - Закон № 1706-VII, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1706-VII підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Отже, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що Законом № 1706-VII чітко визначено обставини, з якими законодавець пов`язує надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи, а саме: проживання особою на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Частиною третьою статті 4 Закону №1706-VII передбачено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.
Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (надалі – Порядок) врегульовано механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка).
За приписами пункту 2 Порядку для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
На отримання довідки мають право особи, житлові приміщення яких зруйновані або стали непридатними для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується відповідним актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), та неповнолітні діти, які отримали паспорт громадянина України, незалежно від наявності (відсутності) реєстрації місця проживання, якщо інформацію про них внесено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Пунктом 3 цього Порядку визначені вимоги до оформлення заяви.
За правилами пункту 4 Порядку, під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.
У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).
Пунктами 4, 5 частини десятої статті 4 Закону № 1706-VII передбачено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо: у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті; докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.
Пунктом 8 Порядку обумовлено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);
4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.
Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.
Отже, за змістом наведених правових норм, умовою надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є документальне підтвердження факту її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, на момент їх виникнення. При цьому Порядком чітко визначено право на отримання довідки ВПО особам, житлові приміщення яких зруйновані або стали непридатними для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується відповідним актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири).
Дослідженням змісту заяви позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2021 судом встановлено, що ОСОБА_1 зазначила дві обставини, що спричинили внутрішнє переміщення:
- проведення АТО – залишила своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту з липня 2014 року;  
- інші причини  - в будинку, де вона зареєстрована, в лютому 2015 року під час ведення бойових дій в м. Попасна пошкоджена система опалення, підлога, дах, вікна, тому він непридатний для проживання (а.с. 55-56).
Таким чином розглядаючи заяву позивача від 11.02.2021, відповідач зобов`язаний був перевірити обидві обставини, зазначені позивачем, та за наслідком розгляду заяви або видати довідку ВПО або прийняти обґрунтоване рішення про відмову у видачі довідки у відповідності до діючого законодавства. Обґрунтованість полягає в тому, що суб`єкт владних повноважень враховує всі обставини, що мають значення для прийняття рішення з чітким викладання  мотивів та підстав, з яких він відмовляє (в даному випадку) у задоволенні заяви особи.
Дослідженням  змісту рішення відповідача № 3 від 04.03.2021 судом встановлено, що відповідач перелічив лише норми діючого законодавства та з тексту неможливо встановити, з яких саме мотивів та підстав суб`єкт владних повноважень дійшов висновку про те, що відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення позивача, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення відповідача є необґрунтованим.
Оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, тому підлягає скасуванню.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що акти обстеження житла, в якому зареєстрована позивач, за своїм змістом маю протилежні висновки щодо оцінки придатності для проживання в пошкодженому будинку. Щодо рекомендації звернутися за отриманням матеріальної допомоги на ремонт, суд вважає її недоцільною, оскільки позивачі не є власником пошкодженого майна.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд  апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо  визнання рішення протиправним та його скасування, оскільки саме рішення, а не дії, як просив позивач, створюють  відповідні правові наслідки для позивача.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2021 та прийняти рішення з урахуванням того, що підстави для відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, передбачені пунктом 8 постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», відсутні та видати відповідну довідку, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача  суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки в силу вимог Закону  № 1706-VII та Порядку № 509 чітко передбачено, що при розгляді заяв про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суб`єкт владних повноважень  повинен або видати  довідку про взяття на облік  внутрішньо переміщеної особи,  або прийняти рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належним способом захисту порушених прав є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 11.02.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.   
Частиною першої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме:  визнання протиправним та скасування рішення № 03 Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області від 04 березня 2021 року № 838/06 «Про відмову у видачі довідки ОСОБА_1 »; зобов`язання Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області (код ЄДРПОУ 43953167, місцезнаходження: 93300, Луганська область, Попаснянський район, м. Попасна, пл. Миру, буд. 2) розглянути повторно заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )  про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2021, зареєстровану за вхідним номером 797,  з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
                                      
                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу    Скворцової Віри Григорівни в інтересах ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 р.  у справі  № 360/2670/21     -  залишити без задоволення.
Рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 р.  у справі  № 360/2670/21 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                            Г.М. Міронова                   
Судді                                                                                                          Т.Г. Гаврищук
                                                                                                            І.В. Геращенко