Справа № 159/4766/21 	Головуючий у 1 інстанції: Волкова Ю. Ф. 	
Провадження № 22-ц/802/1349/21  Категорія: 16 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
18 листопада 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я., 
секретар судового засідання Галицька І. П.,
з участю:
представника позивача адвоката Мартнюк О. І.,
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Романюка Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Романюком Леонідом Сергійовичем, на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року,  

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 20 серпня 2021 року звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння майна – земельної ділянки загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер 0710400000:15:008:0108), що розташована по АДРЕСА_1 (далі – земельна ділянка). Одночасно подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку; заборони відповідачам та будь-яким іншим третім особам за дорученням відповідачів вчиняти дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки (у тому числі заборони укладати договори іпотеки, купівлі-продажу, дарування тощо); заборони державним реєстраторам (у тому числі нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки. Заява обґрунтована тим, що спірна земельна ділянка вибула із власності ОСОБА_2 поза його волею та без відповідної правової підстави; предметом заявленого позову є фактичне відновлення прав позивача як власника спірної земельної ділянки. Право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_2 набув на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15 березня 2016 року. Незаконне відчуження цієї земельної ділянки на користь відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відбулось на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2018 року. Під час укладення вказаного договору інтереси ОСОБА_2 представляв ОСОБА_4 на підставі довіреності № 77/797-н/77-2018-25-2242 від 28 листопада 2018 року. ОСОБА_2 стверджує, що ніколи не уповноважував ОСОБА_4 на укладення правочину щодо продажу земельної ділянки на користь відповідачів. ОСОБА_4 у письмовій заяві від 19 червня 2020 року підтвердив, що із ОСОБА_2 у будь-яких правовідносинах не перебував, зокрема договору купівлі-продажу від 28 грудня 2018 року в інтересах останнього не підписував. Такі обставини вказують на відсутність наміру та волевиявлення на вчинення правочину від 28 грудня 2018 року, на непогодження істотних умов цього правочину. У результаті укладення договору купівлі-продажу від 28 грудня 2018 року у ОСОБА_2 протиправно припинилось право власності на земельну ділянку загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер 0710400000:15:008:0108), розташовану по АДРЕСА_1 , що є підставою для звернення до суду із позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. З огляду на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідачі значаться власниками спірної земельної ділянки (а отже можуть безперешкодно відчужити її, передати в оренду, іпотеку, обтяжити майновими правами інших осіб тощо), вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може спричинити настання обставин, які утруднять або унеможливлять виконання судового рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідачів.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову. Накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер 0710400000:15:008:0108), що розташована по АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , іншим третім особам за дорученням відповідачів вчиняти дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер 0710400000:15:008:0108), що розташована по АДРЕСА_1 (у тому числі заборони укладати договори іпотеки, купівлі-продажу, дарування тощо). Заборонено державним реєстраторам (у тому числі нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер 0710400000:15:008:0108), що розташована по АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 через представника адвоката Романюка Л. С., подав апеляційну скаргу на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року про забезпечення позову. Вказує, що адреса місцезнаходження позивача по справі є вул. Тверська, 26, м. Москва, Російська Федерація. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд не врахував, що за п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленному законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Позивач не надав жодних доказів того, що майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю, тобто доказів наявності ризиків. Наклавши заборону, суд першої інстанції констатував неправомірність володіння спірним майном відповідачами, що може мати місце тільки за наслідками вирішення спору по суті. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Представник ОСОБА_2 адвокат Матвіїв В. М. подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що в апеляційній скарзі є посилання на невжиття судом заходів зустрічного забезпечення. При вирішенні питання про забезпечення позову не існувало обов`язкових обставин вжиття зустрічного забезпечення. 28.09.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Романююка Л. С. від 23.09.2021 про зустрічне забезпечення позову у справі № 159/4766/21. Вирішуючи вказане клопотання, суд в ухвалі від 08.10.2021 встановив: - на підставі відомостей, наданих 06.10.2021 відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 має зареєстроване в установленному порядку місце проживання на території України; на запит суду від 04.10.2021 Територіальний сервісний центр МВС № 0742 у Волинській області листом від 05.10.2021 (вих. № 31/3/2-1081) повідомив, що станом на 05.10.2021 за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль Mercedes-Benz GL 450, 2010 р. в.; - на підставі отриманих відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 04.10.2021 ОСОБА_2 володіє (форма власності – приватна) нерухомим майном – житловим будиноком загальною площею 368,5 кв. м у м. Львів Львівської області; земельною ділянкою загальною площею 430 кв. м у м. Львів Львівської області. У задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову у справі № 159/4766/21 суд першої інстанції відмовив. ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, що ним здійснюються покращення стану земельної ділянки, яка протиправно вибула з власності позивача, на які позивач згоди не давав, що підтверджує існування ризиків, які унеможливлять або ускладнять виконання рішення, якщо воно буде на користь позивача. Наявність заходів забезпечення, вжитих в іншій справі № 159/2179/19, не може слугувати підставою для відмови в забезпеченні позову в цій справі. Просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Романюк Л. С. у суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав з підстав, що в ній наведені. Представник позивача адвокат Мартинюк О.І. апеляційну скаргу не визнала та просила залишити її без задоволення. Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що із наданих суду матеріалів позову вбачається, що має місце реальний спір щодо нерухомого майна, тому наявні підстави для забезпечення позову.
Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В. про визнання договору купівлі-продажу № 1549 від 28 грудня 2018 року недійсним та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно (земельну ділянку загальною площею 9,8062 га, кадастровий номер 0710400000:15:008:0108, що розташована по АДРЕСА_1 ). Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково; накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер 0710400000:15:008:0108), що розташована по АДРЕСА_1 , та заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно цієї земельної ділянки (ухвала суду набрала законної сили). Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (судове рішення на даний час законної сили не набрало). Вказаним рішенням скасовано заходи забезпечення даного позову. У силу частини десятої статті 158 ЦПК України у даному випадку заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.
Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами судовий спір щодо права власності на земельну ділянку триває із квітня 2019 року, при цьому обставини щодо факту реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачами сторони спірних правовідносин не заперечують. У поданій заяві про забезпечення позову вказано вид забезпечення, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення. Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення. Цим спростовуються доводи апеляційної скарги про не обґрунтування заяви про забезпечення позову і не надання доказів щодо можливих дій з спірним майном.
Суд вважає у даному випадку допустимими заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та забороною вчинення певних дій.        Види забезпечення позову, застосовані судом, пов`язані з предметом позову.
       Вказана в апеляційній скарзі ОСОБА_1 інформація про те, що ним здійснюється покращення стану земельної ділянки, також підтверджує існування ризиків, які унеможливлять або ускладнять виконання рішення, якщо воно буде на користь позивача. 
Наявність заходів забезпечення, вжитих в іншій справі № 159/2179/19, не може слугувати підставою для відмови в забезпеченні позову в цій справі. Забезпечення позову це тимчасовий захід і його застосування ніяким чином не свідчить, що суд констатує неправомірність володіння спірним майном відповідачами. Оскаржувана ухвала не містить в собі висновків по суті спору.
       Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть виникнути в результаті невжиття цих заходів. З огляду на предмет спору - витребування майна з чужого незаконного володіння, суд апеляційної інстанції вважає, що існує реальна загроза того, що відповідачі вчинятимуть дії направлені на уникнення виконання можливого рішення у цій справі.
У ч. 3 ст. 154 ЦПК України міститься виключний перелік обставин, коли суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення. При вирішенні питання про забезпечення позову не існувало таких обов`язкових обставин. З договору про задовлення вимог іпотекодержателя, який міститься в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у Київській області.
В подальшому 28.09.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Романюка Л. С. від 23.09.2021 про зустрічне забезпечення позову у справі № 159/4766/21. Вирішуючи вказане клопотання, суд в ухвалі від 08.10.2021 встановив, що ОСОБА_2 має зареєстроване в установленному порядку місце проживання на території України; за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль Mercedes-Benz GL 450, 2010 р. в.; ОСОБА_2 володіє на праві приватної власності нерухомим майном – житловим будиноком загальною площею 368,5 кв. м у м. Львів Львівської області, земельною ділянкою загальною площею 430 кв. м у м. Львів Львівської області. У задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову відмовлено.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також про невідповідність ухвали фактичним обставинам справи.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Романюком Леонідом Сергійовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді