ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" листопада 2021 р. м.Київ           Справа№ 910/7231/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Тищенко О.В. 

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 30.11.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги  
Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів"
на рішення Господарського суду м. Києва
від                02.08.2021 (повний текст складено та підписано 11.08.2021) 
у справі       № 910/7231/21 (суддя  Босий В.П.)
за позовом  Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів"
до           Антимонопольного комітету України
про         визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії 

                                                  ВСТАНОВИВ: 
  
Короткий зміст позовних вимог   
Громадська організація "Рада захисту конкуренції та споживачів" (надалі - "Організація") звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (надалі - "Комітет"), в якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати рішення Антимонопольного комітету України, викладене у формі листа від 11.03.2021 № 128-29/01-3716 про залишення без розгляду заяви Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" від 11.02.2021 № 17-3 про порушення групою компаній ДТЕК законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку теплової генерації; 
- зобов`язати Антимонопольний комітет України відповідно до вимог Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства по захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19.04.1994 № 5 , розглянути заяву Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" від 11.02.2021 № 17-3 про порушення групою компаній ДТЕК законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»., у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку теплової генерації.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії компаній групи ДТЕК з обмеження постачання вугілля компаніям-контрагентам, не поповнення запасів вугілля на власних складах, необґрунтовані виходи в позапланові аварійні зупинки одразу після команд диспетчера ОСП, наслідком яких є створення дефіциту на ринку електроенергії, містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", про що позивачем було подано відповідачу заяву від 11.02.2021 № 17-3.  Проте, відповідачем всупереч вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства по захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19.04.1994 № 5, безпідставно відмовлено (у формі листа від 11.03.2021 № 128-29/01-3716) позивачу у розгляді заяви, чим порушено права позивача на захист своїх прав.  

Короткий зміст заперечень відповідача проти позову 
Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що заяву позивача Комітетом було розглянуто в порядку, визначеному чинним законодавством України та в межах наданих йому повноважень, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправним і скасування рішення  Комітету №128-29/01-3716 від 11.03.2021 відсутні. Також у поданому відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що позовна вимога про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача задоволенню не підлягає, оскільки прийняття рішень про початок розгляду справи відносяться виключно до дискреційних повноважень Комітету.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення 
Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 у справі № 910/7231/21 у задоволенні позову Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" до                 Антимонопольного комітету України про     визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що даному випадку Організація не була належним заявником у розумінні пункту 17 Правил розгляду справ, а відтак заява №17-З від 11.02.2021 правомірно була залишена без розгляду на підставі вказаного пункту Правил.  Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що Комітет діяв у відповідності до статті 19 Конституції України, а саме межах та у спосіб, передбачених законодавством України, з урахуванням всіх обставин та об`єктивним дослідженням всіх матеріалів справи.  

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Громадська організація "Рада захисту конкуренції та споживачів" звернулось до суду першої інстанції (07.09.2021 у відповідності п. 17.5 ч.1 Перехідних положень ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України)  з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 у справі № 910/7231/21  скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" задовольнити повністю. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми  процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що дії компаній групи ДТЕК з обмеження постачання вугілля компаніям-контрагентам, не поповнення запасів вугілля на власних складах, необґрунтовані виходи в позапланові аварійні зупинки одразу після команд диспетчера ОСП, наслідком яких є створення дефіциту на ринку електроенергії, містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", про що позивачем було подано відповідачу заяву від 11.02.2021 № 17-3.  Проте, відповідачем всупереч вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства по захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19.04.1994 № 5, безпідставно відмовлено (у формі листа від 11.03.2021 № 128-29/01-3716) позивачу у розгляді заяви, чим порушено права позивача на захист своїх прав.  
Крім того, скаржник вказував на необхідності залишення його заяви без руху, з огляду на п. 18, 19 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства по захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19.04.1994 № 5, чого Комітетом всупереч вказаним нормам здійснено не було. При цьому, позивач в своїй заяв виклав детально факти, що свідчать про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у діях компаній групи ДТЕК. 
Також, скаржник в обгрунтування своєї позиції по суті спору посилався на наявність судових рішень  у справах № 910/7385/21 та № 910/7230/21.

Короткий зміст заперечень  проти доводів апеляційної скарги
18.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від  позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, відповідач посилався на те, що: 
- Комітетом здійснено розгляд заяви Організації в порядку, визначеному чинним законодавством України; 
- при перевірці Комітетом питань, порушених Організацією в заяві, було встановлено, що в порушення пункту 17 Правил розгляду заяв і скарг позивачем не обґрунтовано та не наведено підтверджень того, які саме права та інтереси були порушені діями групи компаній ДТЕК та яким чином зменшення гарантованих запасів вугілля на складах ТЕС та виходом енергогенеруючого обладнання в аварійні ремонти вплинуло на права та інтереси позивача; 
- Комітет повідомив Організацію, що з метою здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на окремих сегментах ринків електричної енергії та енергетичного вугілля, та з метою встановлення дійсних обставин, які спричинили зменшення гарантованих запасів вугілля на складах ТЕС, Комітет за власною ініціативою проведе розслідування сукупності фактів, викладених у Заяві та інших заявах/зверненнях, які надійшли до Комітету з аналогічних питань; 
-  керуючись абзацом четвертим пункту 17 Правил розгляду заяв і скарг, Комітетом заяву залишено без розгляду на підставі вимог закону; 
- положення пункту 19 Правил (щодо залишення заяви без руху) можуть бути застосовані лиш до заяв, які подані у порядку та відповідають вимогам визначених пунктом 17 Правил,  а заява позивача пункту 17 Правил - не відповідала;  
- Комітетом заяву Організації від 11.02.2021 № 17-3 розглянуто в порядку, визначеному чинним законодавством України та у межах своїх повноважень, а тому підстави для визнання протиправним і скасування рішення Комітету викладеного у формі листа від 11.03.2021 № 128-29/01-3716 - відсутні.

          Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від  14.09.2021, для розгляду апеляційної скарги Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станіка С.Р., судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  20.09.2021 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі  № 910/7231/21 за апеляційною скаргою Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" на рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2021, розгляд справи призначено з викликом сторін в судове засідання на 21.10.2021, встановлено учасникам справи строк на подання відзивів, заяв та клопотань, зупинено дію оскаржуваного рішення.
Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 19.10.2021, суддю Північного апеляційного господарського суду Дикунську С.Я., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, звільнено у відставку, а тому     здійснити     розгляд справи у визначеному складі - неможливо.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021, у зв`язку із рішенням Вищої ради правосуддя від 19.10.2021 про звільнення судді Дикунської С.Я., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7231/21.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021, для розгляду справи № 910/7231/21 за апеляційною скаргою Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" на рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 справу № 910/7231/21 за апеляційною скаргою Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" на рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2021прийнято  до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю. , розгляд справи призначено в судовому засіданні 30.11.2021 (з урахуванням ухвали про виправлення описки). 
 
Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
          В судове засідання 30.11.2021 з`явився представник скаржника - Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів",  та представник відповідача - Антимонопольного комітету України. 
          У судовому засіданні 30.11.2021 представник скаржника (Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів") підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник  відповідача - Антимонопольного комітету України в судовому засіданні 30.11.2021 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

          Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Організація звернулася до Комітету із заявою №17-З від 11.02.2021 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем групою ДТЕК на ринку теплової генерації, в якій просила прийняти розпорядження про початок розгляду справи за ознаками вчинення групою ДТЕК порушення законодавства про захист економічної конкуренції, і за результатами розгляду справи прийняти рішення, яким визнати вчинення порушення законодавства, накласти штраф, застосувати примусовий поділ та зобов`язати припинити порушення у спосіб, який запобігатиме вчиненню порушення.
На думку позивача, дії компаній групи ДТЕК з обмеження постачання вугілля компаніям-контрагентам, не поповнення запасів вугілля на власних складах, необґрунтовані виходи в позапланові аварійні зупинки одразу після команд диспетчера ОСП наслідком яких є створення дефіциту на ринку електроенергії, містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Зокрема, заявник наголошував на обставинах щодо наявності мінімально гарантованого резерву палива для ТЕС та контроль за її дотриманням, фактичної ситуації з паливом на ТЕС в осінньо-зимовий період 2020-2021 р.р., опис становище компаній групи ДТЕК на ринку виробництва електроенергії та ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції. 
Листом №128-29/01-3716 від 11.03.2021 відповідач повідомив позивача про залишення його заяви без розгляду, оскільки заява №17-З від 11.02.2021 не містила інформації та пояснень щодо можливості негативного впливу на права та інтереси Організації, який може бути спричинений зменшенням гарантованих запасів вугілля на ТЕС та виходом енергогенеруючого обладнання в аварійні ремонти.
Спір у справі виник у зв`язку з неправомірним, на думку позивача, залишенням відповідачем його заяви без розгляду, у зв`язку з чим позивач просив визнати протиправним і скасувати рішення Антимонопольного комітету України, викладене у формі листа від 11.03.2021 № 128-29/01-3716 про залишення без розгляду заяви Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" від 11.02.2021 № 17-3 про порушення групою компаній ДТЕК законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку теплової генерації, а також зобов`язати Антимонопольний комітет України відповідно до вимог Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства по захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19.04.1994 № 5 , розглянути заяву Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" від 11.02.2021 № 17-3 про порушення групою компаній ДТЕК законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»., у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку теплової генерації.  

          Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків. 
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.
Стаття 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.
Згідно ч. 1 та 2   ст. 19 Закону України "Про антимонопольний комітет України", під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів. Втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів у діяльність Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень забороняється, за винятком випадків, визначених законами України.
Відповідно до ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції. У випадках, коли дії чи бездіяльність, що містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції не має відчутного впливу на умови конкуренції на ринку, заявнику може бути відмовлено у розгляді справи.
Відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи, у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення.
Процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 27 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").
Окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції (далі - порушення законодавства про захист економічної конкуренції, порушення) органами Антимонопольного комітету України відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлюють Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджені розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 N 5 (далі по тексту - Правила розгляду справ).
Пунктом 14 розділу IV "Підстави для початку розгляду справ" Правил розгляду справ внормовано, що органи Комітету розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за підставами, визначеними статтями 36 і 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Відповідно до п. 19 розділу IV Підстави для початку розгляду справ Правил розгляду справ, заява про порушення розглядається протягом 30 календарних днів, а у разі потреби одержання додаткової інформації, яка не може бути надана заявником, строк розгляду заяви може бути подовжений державним уповноваженим, головою відділення на 60 календарних днів, про що письмово повідомляється заявнику.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 39 Законом України "Про захист економічної конкуренції", заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Отже, оскільки Організація звернулася до Комітету із заявою про порушення, а тому  є заявником у розумінні приписів статті 39 Закону "Про захист економічної конкуренції".
Позивачу листом №128-29/01-3716 від 11.03.2021 надано відповідь про залишення його заяви без розгляду, і в якій зазначено, що відповідно до ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Разом із тим, абз. 3 пункту 17 Правил розгляду заяв і справ  (із змінами і доповненнями), зокрема визначено, що особами, які мають прав подавати заяви відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції», є суб`єкти господарювання- конкуренти , постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити , що дії чи бездіяльність відповідач , визначені зазначеним законом як порушення закону про захист економічної конкуренції , можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. При цьому, заява №17-З від 11.02.2021 не містить інформації та пояснень стосовно можливості негативного впливу на права та інтереси Організації, який може бути спричинено зменшенням гарантованих запасів вугілля на складах ТЕС та виходом енергогенеруючого обладнання в аварійні  ремонти. Враховуючи викладене, керуючись абз. 4 п. 17 Правил розгляду заяв і справ  , Комітет повідомив про залишення заяви Організації від 11.02.2021 № 17-3 без розгляду. 
Суд апеляційної інстанції враховує також, що питання максимально широкої дискреції Комітету, зокрема, в питаннях надання формальних відповідей про відмову у розгляді справи за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі за наявності суперечливої та нерелевантної аргументації таких відмов, були предметом судового контролю, в тому числі Великої Палати Верховного Суду (постанова від 02.07.2019 № 910/23000/17), Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (Постанова від 30.09.2019 № 910/23375/17). Зазначені судові рішення містять висновок про те, що навіть у випадку оформлення відмови у розгляді заяви листом, такий лист є рішенням АМК, а отже актом індивідуальної дії, що підлягає оскарженню в судовому порядку. 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком  суду першої інстанції про те, що лист №128-29/01-3716 від 11.03.2021 про залишення заяви Організації без розгляду є рішення Комітету, яке може бути оскаржене в судовому порядку.
У відповідності до абзаців 3, 4 пункту 17 Правил розгляду справ особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" або частини першої статті 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", є суб`єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. Такі заяви мають відповідати вимогам, викладеним у пункті 18 цих Правил.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, заява позивача №17-З від 11.02.2021 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем групою ДТЕК на ринку теплової генерації - не містить жодних обґрунтувань у чому саме полягає негативний вплив та зачіпаються права та інтереси позивача внаслідок вчинення дій зазначеними особами. У вказаній заяві позивачем викладено власне бачення дій окремих учасників ринку електроенергії, які, на його думку, свідчать про вчинення порушень законодавства, передбачених ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Проте, відповідно до ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:
- заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
- поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
- власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що право особи на звернення до органів Антимонопольного комітету України зумовлене наявністю її порушеного права внаслідок дій чи бездіяльності певного суб`єкта чи групи суб`єктів.
Відповідно до абз. 4 п. 17 Правил розгляду справ заяви осіб, які не мають права їх подавати згідно з абзацом третім цього пункту, органами Комітету не розглядаються, що не являється перешкодою для проведення, у разі необхідності, за власного ініціативою органів Комітету розслідування щодо фактів, викладених у такій заяві.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає правомірними висновки  суду першої інстанції про те, що  суд в контексті спірних правовідносин та розглядуваного судового спору, Організація не була належним заявником у розумінні пункту 17 Правил розгляду справ, а відтак заява №17-З від 11.02.2021 правомірно була залишена Комітетом без розгляду на підставі вказаного пункту Правил.
Твердження скаржника про незастосування відповідачем до його заяви приписів пункту 19 Правил розгляду скарг щодо залишення заяви без руху - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необгрунтовані, оскільки вказані положення можуть бути застосовані лише до заяв, які подані в порядку та відповідають вимогам пункту 17 Правил розгляду справ, в той час як заява позивача таким вимогам - не відповідала.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Комітет діяв у відповідності до статті 19 Конституції України, а саме межах та у спосіб, передбачених законодавством України, з урахуванням всіх обставин та об`єктивним дослідженням всіх матеріалів справи.
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що звертаючись до суду першої інстанції з відповідним позовом,  Організація не обґрунтувала неможливості повторного звернення до Комітету із заявою про наявні, на її думку, порушення в діях окремих учасників ринку виробництва електроенергії, із зазначенням, що такі дії можуть безпосередньо і негативно вплинути на її права.
При цьому, Комітетом в оскаржуваному рішенні було роз`яснено, що залишення заяви позивача без розгляду не є перешкодою для проведення, у разі необхідності, за власного ініціативою органів Комітету розслідування щодо фактів, викладених у такій заяві. При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, встановлення наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, що в силу приписів ч. 1 ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є підставою для прийняття розпорядження про початок розгляду справи, є виключною компетенцією органів Антимонопольного комітету України.
У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Поряд з цим, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.
Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86  Господарського процесуального кодексу України, яким  у задоволенні позовних вимог Організації до Комітету про визнання  протиправним і скасувати рішення Комітету, викладене у формі листа від 11.03.2021 № 128-29/01-3716 про залишення без розгляду заяви Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" від 11.02.2021 № 17-3 про порушення групою компаній ДТЕК законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку теплової генерації, та зобов`язання Комітету  відповідно до вимог Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства по захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19.04.1994 № 5 , розглянути заяву Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" від 11.02.2021 № 17-3 про порушення групою компаній ДТЕК законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку теплової генерації - відмовлено у повному обсязі, з чим погоджується   суд апеляційної інстанції. 
Доводи скаржника в апеляційній скарзі  в обгрунтування своєї позиції по суті спору на наявність судових рішень  у справах № 910/7385/21 та № 910/7230/21 (які були досліджені судом апеляційної інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень) - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки у вказаних справах позивачами виступають фізичні особи, які мотивували свої позовні вимоги певними обставинами, які виникли саме у них з відповідачем, позивач у даній справі (Організація) не є учасником спору, а ухвалені судом першої інстанції у даних справах судові рішення оскаржені в апеляційному порядку і їх розгляд в апеляційному порядку триває, у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції відсутні визначені ст. 75 Господарського процесуального кодексу України підстави для оцінки впливу вказаних судових актів при вирішенні даного спору.
. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що  учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про відмову у задоволенні позовних вимог. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Статтею  86  Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що  доводи скаржника  викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у  зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення  Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 у справі № 910/7231/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 
Також, оскільки дію рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 у справі № 910/7231/21 було зупинено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021, і за наслідками апеляційного розгляду оскаржуване рішення залишено без змін, а тому його дія підлягає поновленню. 
   
Розподіл судових витрат
Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на  скаржника. 

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:
          
1. Апеляційну скаргу  Громадської організації "Рада захисту конкуренції та споживачів" на рішення  Господарського суду м. Києва від 02.08.2021  у справі № 910/7231/21 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 у справі № 910/7231/21-   залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за  Громадською організацією "Рада захисту конкуренції та споживачів".
4. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 у справі № 910/7231/21.
5. Матеріали справи № 910/7231/21 повернути до Господарського суду м. Києва
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
          Повний текст постанови підписано: 01.12.2021. 

Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                О.В. Тищенко