ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5252/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 листопада 2021 року                                                                  м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,
за участі секретаря судового засідання                                        Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бориспільського відділення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
                                             
                                              В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Бориспільського відділення Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00427051106 від 19.04.2019 Бориспільського управління Головного управління ДФС у Київській області.
На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до нього було застосовані штрафні санкції за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб безпідставно, оскільки суми єдиного податку були сплачені позивачем своєчасно у строки, передбачені статтею 295 Податкового кодексу України. 
Натомість, відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивачем порушено терміни сплати по податковій декларації платника єдиного податку за ІІІ квартал 2018 рік від 10.11.2018 № 54623254, в якій самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумком поточного звітного періоду. Таким чином, штрафні санкції відповідно до оскаржуваного ППР застосовані з дотриманням норм чинного законодавства в порядку та у спосіб ним передбачений.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 27 жовтня 2021 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021 призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 17.11.2021. Продовжено строк розгляду апеляційної скарги.
У судовому засіданні апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги. 
16.11.2021 до суду від ГУ ДПС у Київській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що відповідальний юрист перебуває у відпустці. Водночас, колегія суддів вважає вказане клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки до клопотання не було надано документального підтвердження - наказу про надання відпустки, а також, колегією суддів враховано, що сторона відповідача не була позбавлена можливості забезпечити явку іншого уповноваженого представника податкового органу. 
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець, сплачує податки, звітує до Бориспільського управління ГУ ДФС у Київській області.
Позивачем 10.11.2018 до Бориспільського управління ГУ ДФС у Київській області подано податкову декларацію платника Єдиного податку фізичної особи підприємця за три квартали 2018 року, де ним зроблена помилка стосовно нарахування за попередній звітний (податковий) період та суми єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в Державний бюджет України за підсумками поточного звітного періоду (13.14 рядок декларації).
20.11.2018 ФОП ОСОБА_1 до Бориспільської управління ГУ ДФС у Київській області подано уточнюючу податкову декларацію платника Єдиного податку фізичної особи підприємця за три квартали 2018 року, де ним самостійно виправлена помилка. Строки подання декларації пропущені не були. Сума податку, яка заявлена у даній декларації за 3 квартал 2018 року була сплачена до бюджету у повному обсязі 01.08.2019.   
Позивачем на підтвердження сплати сум грошового зобов`язання до Державного бюджету України надано платіжне доручення № 13 від 19.02.2018, призначення платежу: сума   єдиного податку за 1 квартал 2018 року у розмірі 7664,72 грн., платіжне доручення       № 22 від 17.05.2018, призначення платежу:   сума єдиного податку за 1 квартал 2018 року у розмірі 36236,40 грн., платіжне доручення № 28 від 01.08.2018, призначення платежу: сума єдиного податку за 2 квартал 2018 року у розмірі 207828,95 грн.
19.04.2019 співробітниками Бориспільського управлінням ГУ ДФС у Київській складено акт перевірки з питань несвоєчасної сплати Єдиного податку з фізичних осіб за       № 001159/10-36-51-06/ НОМЕР_1 , за змістом якого, ФОП ОСОБА_1 порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання зі сплати єдиного податку з осіб, відповідно до ст. 295 ПК України.
На підставі висновків акта перевірки, Бориспільським управлінням ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2019 № 00427051106, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з Єдиного податку з фізичних за затримку на 1 (один) календарний день сплати/за несплату (неперерахування) ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 208807,30 грн. та зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 20880,73 грн. 
Позивач, не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що затримка сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання склала 1 календарний день, тому до позивача застосована штрафна санкція в розмірі 10% в сумі 21437,16 грн. Судом встановлено, що позивачем не надано доказів своєчасної сплати самостійно визначеної суми єдиного податку по декларації від 10.11.2018 № 54623254 за ІІІ квартал 2018 року. Надані позивачем платіжні доручення також не підтверджують своєчасну сплату усієї суми грошового зобов`язання до Державного бюджету України. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що штрафні санкції відповідно до ППР від 19.04.2019                      № 0042705106 на суму 20880,73 грн. застосовані з дотриманням норм чинного законодавства в порядку та у спосіб ним передбачений.
Доводи апеляційної скарги. Позивач наголошує на тому, що судом першої інстанції не було досліджено наданих доказів на підтвердження сплати позивачем сум податку за І-ІІІ квартали 2018 року, з яких вбачається, що відсутні з його боку порушення термінів сплати грошового зобовязання, як і не прослідковується неправомірних дій з його боку щодо зменшення чи ухилення від сплати податків, а також, відсутній і факт шкоди, нанесеної Державному бюджету України внаслідок таких дій позивача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з нормами п. п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ст. 31 ПК України).
За змістом п. 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до положень ст. 122 ПК України, несплата (неперерахування фізичною особою - платником єдиного податку, визначеного пунктами 1 і 2 п. 291.4 ст. 291 цього кодексу, авансованих внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку обраної платником єдиного податку відповідно до цього кодексу.
При цьому, статтею 126 ПК України, встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
За змістом пункту 295.1 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.
Пунктом 295.2 ст. 295 ПК України, визначено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що ГУ ДФС у Київській області була проведена камеральна перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 19.04.2019 № 001159/10-36-51-06/ НОМЕР_1 та винесено податкове повідомлення-рішення від 19.04.2019                         № 0042705106.
Відповідно до висновків перевірки, позивачем   порушено терміни сплати по податковій декларації платника єдиного податку за III квартал 2018 рік від 10.11.2018 року         № 54623254, в якій самостійно визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумком поточного звітного періоду (р. 14 декларації) в сумі 210313,61 грн.
Відповідно до уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку від 20.11.2018 р. № 57026213, ОСОБА_1 зменшено нараховану суму єдиного податку на 208807,3 грн.
          Тож, для правильного вирішення спору, слід встановити, чи відбулась затримка сплати грошового зобовязання про яке вказано в акті перевірки, перевірити наслідки таких дій платника податків у контексті вчинення ним дій по сплаті таких та втрат Державного бюджету України. 
Так, позивачем 09.11.2018 було подано податкову декларацію платника Єдиного податку фізичної особи підприємця за три квартали 2018 року до Яготинського відділення Броварської ОДПІ.
Під час заповнення податкової декларації за три квартали 2018, ОСОБА_1 було допущено помилку в частині нарахування за попередній звітний (податковий) період (код рядка 13) та помилко вказано суму податку, яка була сплачена у попередньому періоді 36236.40 грн. замість 208807,31 грн, що мало наслідком визначення суми єдиного податку (код рядка 14) у розмірі 210313.61 грн. замість 1506,30 грн.
Надалі, позивачем 20.11.2018 у зв`язку із самостійним виявленням помилки в розрахунках, що призвело до збільшення суми єдиного податку, який підлягав сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, було подано уточнення до податкової декларації платника Єдиного податку фізичної особи підприємця за гри квартали 2018 року, яку було прийнято 20.11.2018.
При цьому, 10.11.2018 позивачем було сплачено Єдиний податок фізичної особи підприємця за три квартали 2018 року у розмірі 1506,30 грн., що підтверджується квитанцією                                № 2887922696095067 від 10.11.2018.
Єдиний податок фізичної особи-підприємця у розмірі 208807,31 грн. було сплачено 19.08.2018, що підтверджується роздруківкою із особистого кабінету платника податків.
Відповідно до норм п. 294.1 ст. 294 ПК України, податковий (звітний) період для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Підпунктом 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 49.20 ст. 49 ПК України).
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених ПК України.
Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал (п. 295.3 ст. 295 ПК України).
Тож, з наведеного слідує, що позивач протягом 10 днів після граничного строку подання податкової декларації повинен був сплатити єдиний податок.
Граничні строки сплати єдиного податку у 2018 році: І квартал - 18.05.2018, II квартал - 17.08.2018, III квартал - 19.11.2018, IV квартал - 21.02.2019.
Якщо останній день сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, то строки сплати не переносяться. Тобто, сплатити податок потрібно напередодні, зважаючи на час закінчення банківського дня.
З матеріалів справи слідує, що позивач в межах зазначеного строку сплати податкового зобов`язання за ІІІ квартал 2018 року, а саме 10.11.2018 сплатив Єдиний податок фізичної особи підприємця за ІІІ квартал 2018 року у сумі 1506.30 грн., що підтверджується квитанцією № 2887922696095067 від 10.11.2018.
Докази сплати зазначеної суми наявні в матеріалах справи, оскільки факт сплати не заперечувався і самим відповідачем, така сума - 1506,30 гри була врахована ним при проведенні камеральної перевірки в акті від 19.04.2019 № 001159/10-36-51-06/ НОМЕР_1 та податковому повідомленні-рішення від 19.04.2019 № 0042705106 (на цю суму було зменшено податкове зобов`язання, яке на думку відповідача підлягало сплаті позивачем за ІІІ квартал 2018 року). 
Також, факт сплати позивачем самостійного визначеного розміру єдиного податку з урахуванням виявлених помилок за III квартал 2018 підтверджується роздруківкою із особистого кабінету платника податків.
У свою чергу, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження того, що позивачем було пропущено строк сплати єдиного податку. При проведенні камеральної перевірки, відповідачем безпідставно не було враховано фактичні показники господарської діяльності позивача та фактично сплачені ним суми податку за II та III квартали 2018 року, які були наявні у відповідача: І квартал, показники діяльності - 724727,97 грн., сума до сплати -  36236,40 грн., платіжне доручення від 17.05.2018 № 22; II квартал          - показники діяльності - 4900874,17 грн., сума до сплати - 208807,31 грн., платіжне доручення від 01.08.2018 № 28; ІІІ квартал - 4931000,21 грн., сума до сплати - 1506,30 грн., квитанція             № 2887922696095067 від 10.11.2018 (наведені дані, з урахуванням уточнюючої податкової декларації за III квартал 2018 року).
Як вбачається із наданого апелянтом розрахунку, позивачем всього сплачено 246550.01 грн податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку за три квартали 2018 року із суми загального доходу 4931000,21 грн. Зазначена сума загального доходу позивача не оспорювалася відповідачем, а докази про сплату позивачем податкового зобов`язання з цього доходу за І-ІІІ квартал 2018 року в сумі 246550,01 грн надані до матеріалів справи.
Водночас, згідно з результатами камеральної перевірки, проведеної відповідачем, на думку відповідача, позивач мав сплатити податкове зобов`язання зі сплати єдиного податку у сумі 36236,40 + 208807,31 + 210313,61 = 455357,32 грн., при цьому, що для такої суми податкового зобов`язання, загальні показники господарської діяльності позивача в частинні суми його доходу мали б складати     9107146,40 грн. (455357,32 / 5 х 100), при цьому, що до третьої група віднесено фізичних осіб - підприємців, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 грн.
Водночас, при проведенні камеральної перевірки, відповідач не було встановлено факту перевищення позивачем зазначеного обсягу доходу та відповідної зміни ставок податку, що також, додатково свідчить про обґрунтованість доводів позовної заяви та апеляційної скарги.  
Колегія суддів під час розгляду апеляційної скарги не встановила ні бездіяльності, ні неправомірних дій з боку позивача, а тому, застосування до нього штрафних санкцій, встановлених абз. 1 п. 126.1 ст. 126 ПК України, є неправомірним, позаяк,  позивачем вчинено дії спрямовані на сплату суми грошового зобов`язання за III квартал 2018 року, а також, відсутній сам факт шкоди, завданої Державному бюджету України в вигляді недоплати узгоджених грошових зобовязань, а отже, відсутні докази того, що позивачем не було виконано податкові зобов`язання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для того, щоб апеляційну скаргу позивача задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є:                  1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;      3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час її розгляду та є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги, у розмірі 1921,00 грн.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити. 

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 р. - скасувати. 

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бориспільського відділення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00427051106 від 19.04.2019 Головного управління ДФС у Київській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1921,00 (одна тисяча девятсот двадцять одна гривня).

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                             О.М. Ганечко

Судді                                                                                                          В.В. Кузьменко

                                                                                                               Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 18.11.2021.