ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 вересня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 160/640/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Шлай А.В., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі № 160/640/21 (суддя Сліпець Н.Є.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 доньці померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи проходження дійсної строкової служби ОСОБА_3 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796 -XII та ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_1 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 796 -XII – протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 доньці померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_3 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796 -XII та ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_1 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 796 -XII - без будь-яких формул, встановлених КМУ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року провадження у справі № 160/362/21 відкрито.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року роз`єднано позовні вимоги у справі № 160/362/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в самостійні провадження.
Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:
- визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_1 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 796 -XII - протиправними;
- зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_1 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 796 -XII без будь-яких формул, встановлених КМУ.
Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справі присвоєно унікальний номер судової справи № 160/640/21.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що є вдовою інваліда ІІ групи, ліквідатора на ЧАЕС ОСОБА_4 .. 20.07.2020 року Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, дійшла висновку, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_4 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З огляду на рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018 та рішення Конституційного Суду України Другого сенату у справі № 1-р(ІІ) 2019  від 25.04.2019 року, чоловік позивача – ОСОБА_4 мав право на отримання пенсії згідно ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а тому й позивач має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з даного розміру. 08.05.2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника та отримала лист відповідача №14013-14172/К-03/8-0400/20 від 27.07.2020 р., в якому зазначено, що переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням наданих документів є недоцільним, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково:
- визнано дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 - вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_4 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС, у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року 796-XII протиправними;
- зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 08.05.2020 року про переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника з урахуванням наявного за життя у її чоловіка - ОСОБА_4 , учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, права на перерахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на помилкове застосування норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України»  абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, викладений в новій редакції і передбачає порядок обчислення пенсії по інвалідності   з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, за певною формулою, а тому вимоги позивачки в частині без застосування будь-яких формул, встановлених Кабінетом Міністрів України є безпідставними. Крім того, представник відповідача посилався, що ОСОБА_4 не мав права на пенсію за ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ та пенсія за цією статтею йому не призначалася, оскільки він був відряджений з підприємства АТП № 14156 для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а не військовим комісаріатом з військової частини, як військовозобов`язаний призваний на військові збори. А отже, пенсія по втраті годувальника  може бути призначена лише відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», або відповідно до ст. 36  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що позивач з 18.04.1996 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Чоловік позивача – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримував пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується наданим відповідачем розпорядженням про перерахунок пенсії від 02.07.2019 року.
З наданих представником позивачки документів вбачається, що її чоловік - ОСОБА_4 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується вкладкою                 № НОМЕР_1 до посвідчення громадянина, який постраждав від Чорнобильської катастрофи № НОМЕР_2 .
Крім того, чоловік позивача був інвалідом другої групи  та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війні, інвалідів війни безстроково, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 від 29.11.2016 року.
З довідки № 4/212 від 27.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 дійсно був призваний Центрально-Міським районним військовим комісаріатом м. Кривого Рогу на спецзбори і направлений на ліквідацію наслідків на ЧАЕС з 24.07.1986 року по 23.08.1986 року.
Згідно довідки, ОСОБА_4 , водій АТП 14156, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 23.07.1986 року по 23.08.1986 року.
ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_4 , інваліда війни, учасника ліквідації на ЧАЕС.
Листом від 27.07.2020 року відповідач провів розрахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 08.05.2020 року та повідомив, що переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням наданих документів є недоцільним, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії позивача.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII (далі - Закон № 796-XII) встановлено, що Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та на розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 (далі - Порядок №1210).
Згідно Конституції України громадяни мають право на соціальний захист (частини 1 статті 46), виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункту 6 статті 92). Військовослужбовцям пенсії з інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 Закону № 796-XII. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія з інвалідності обчислюється відповідно до Закону №796-XII.
Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону №796-XII.
Статтею 59 Закону №796-ХІІ врегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною 3 ст. 59 Закону №796-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 року №231-V визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали особами з інвалідністю, пенсія з інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Згідно ст.54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії з інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, що визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Тобто, ч.3 ст.59 Закону №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017 року, було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали особою з інвалідністю. Зазначеною нормою у редакції, чинній з 01.10.2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія з інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Таким чином, Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
Згідно ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.1 ст.49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Позивачу призначено пенсію з інвалідності як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, особі з інвалідністю другої групи.
Частина третя ст. 59 Закону №796-XII передбачала, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширювалась на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Тобто законодавець не пов`язує право на отримання пенсії з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою і тому згідно з нормами ч. 3                     ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Як зазначено вище, чоловік позивача - ОСОБА_4 , будучи водієм АТП 14156, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 23.07.1986 року по 23.08.1986 року та був призваний Центрально-Міським районним військовим комісаріатом м. Кривого Рогу на спецзбори і направлений на ліквідацію наслідків на ЧАЕС в означений час.
Таким чином, чоловік позивача належав до числа осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону №796-ХІІ та яким, на її підставі мав бути здійснений перерахунок пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Статтею 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», що міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ зі змінами, визнане неконституційними, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У Рішенні Конституційного Суду України наголошується, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Вирішуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.
Конституційний Суд України звернув увагу, що держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.
Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.
Згідно статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 року                       №1-р(ІІ)/2019 стало підставою для поширення права на перерахунок пенсії у розмірі, встановленому частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на осіб, за наявності уже не трьох у сукупності, а двох умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Отже, саме з 25.04.2019 року положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII мають застосовуватись з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні №1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року.
З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ  та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС  від 20.07.2020 року вбачається, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
При цьому, з наданих позивачем документів, вбачається що чоловік позивача отримав ІІ групу інвалідності саме внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи призваним на спецзбори, і направлений на ліквідацію наслідків на ЧАЕС з 24.07.1986 року по 23.07.1986 року,  отримав у зв`язку з цим інвалідність, що на думку суду, свідчить про те, що він належить до числа осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону №796-ХІІ.
У зв`язку з цим, чоловік позивача мав право на перерахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року.
З матеріалів справи вбачається, що позивач з 18.04.1996 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наданою відповідачем копією перерахунку пенсії.
Матеріали справи містять копію звернення позивача з посиланням на подачу заяв від 08.05.2020 року та повторно у червні 2020 року з вимогою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_5 , інваліда війни, учасника ліквідації на ЧАЕС.
Листом від 27.07.2020 року № 14013-14472/К-03/8-0400/20 позивача було повідомлено про недоцільність переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до положень ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В даному випадку, враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, а також предмет звернення до відповідача 08.05.2020 року (переведення з одного виду пенсії на інший) та підстави винесеної відповідачем відмови, з метою ефективного захисту його прав, суд першої інстанції вірно вийшов за межі позовних вимог та визнав дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_4 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС, у порядку ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року 796-XII- протиправними.
Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
Таким чином, з урахуванням необхідності виходу за межі заявлених позовних вимог, необхідним було і зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 08.05.2020 року про переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника з урахуванням наявного за життя у її чоловіка - ОСОБА_4 , учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, права на перерахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року.
Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо задоволення часткового позовних вимог.
В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.
Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого                 2021 року у справі № 160/640/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак